08 червня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2, до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності в порядку спадкування, -
Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 20.10.2013 року помер ОСОБА_3 батько ОСОБА_2 після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді частки квартири за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Челюскінців, 123/211, та грошові вклади у АТ «Ощадбанк». ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини, але через проведення АТО на території Донецької області вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину, оскільки оригінали документів залишилися в спадковій справі нотаріуса на території непідконтрольній владі України. На підставі цього просить визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на частку вказаної квартири та грошові вклади, які залишилися після смерті ОСОБА_3, який помер 20.10.2013 року.
В судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності за участі представника.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову та не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.
Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі.
Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про народження IV-ТО № 351854, виданого 27.09.1983 року, ОСОБА_5 народилася 02 вересня 1983 року та її батьком є ОСОБА_3.
Згідно свідоцтва про шлюб 1-НО № 074943, виданого 07.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 20 січня 2007 року та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Андасс».
Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 730877, виданого 21.10.2013 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 помер 20 жовтня 2013 року.
З витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.06.2008 року встановлено, що чотирикімнатна квартира загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Челюскінців, 123/211, належить ОСОБА_7 із часткою 1/3 на підставі свідоцтва про спадщину від 15.04.2008 року, ОСОБА_8 із часткою ? на підставі свідоцтва про спадщину від 15.04.2008 року та ОСОБА_3 із часткою 5/12 на підставі свідоцтва про спадщину від 15.04.2008 року.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.
Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.
За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України діти, дружина та батьки померлого є спадкоємцями першої черги за законом.
З отриманої інформації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13.05.2016 року № 6-5-356 встановлено, що за інформацією зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_3, померлого 20.10.2013 року, спадкова справа заведена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 04-2014, але вказаний нотаріус не здійснює свою нотаріальну діяльність у звязку з проведенням антитерористичної операції з 01.12.2014 року та з 22.07.2015 року нотаріус знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом будь-яким іншим нотаріусом на теперішній час не представляється можливим та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування відноситься до компетенції суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, який помер 20.10.2013 року, та у строки, передбачені чинним законодавством, вона звернулася до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу із відповідною заявою про отримання свідоцтва на право на спадщину за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_3, але отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса вона позбавлена можливості через проведення АТО на території Донецької області.
Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 1228 ЦК України передбачено, що вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку на випадок своєї смерті, скласти заповіт або зробити відповідні розпорядження банку. Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.
Враховуючи викладене, суд також задовольняє вимогу позивача та визнає право власності на вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в АТ «Ощадбанк».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 61, 79, 88, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2, до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 краю, право власності в порядку спадкування за законом на 5/12 (пять дванадцятих) частки чотирикімнатної квартири загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Челюскінців, 123/211, яка належала ОСОБА_3, померлому 20 жовтня 2013 року.
Заява щодо перегляду заочного рішення може бути подана відповідачем до суду протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя