У Х В А Л А

10 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2016 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_5 у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в указаній справі.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2014 року, а також на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 березня 2014 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що після втрати права користування спірною квартирою колишнім власником - ОСОБА_7, відповідачі, як члени його сім'ї, також втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та самостійного права користування спірною квартирою не набули. Тому згідно із статтями 319, 321, 383, 391 ЦК України перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачкою належною їй спірною квартирою усунуто шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2014 року, що надана заявницею для порівняння, відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення. У вказаній справі рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції, відмовлено в задоволенні позову в частині виселення відповідача через те, що позивачка не довела факт проживання чи перебування відповідача у належній їй квартирі, а також позивачкою доведено факт її проживання за іншою адресою, позовна вимога щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою позивачкою не уточнена, зокрема не зазначено які саме перешкоди у користуванні житловим приміщенням слід було зобов'язати відповідача усунути.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 березня 2014 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року, що надані заявницею для порівняння, не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки не є судовими рішеннями суду касаційної інстанції.

Порівняння змісту наданих для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття з реєстраційного обліку за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Л.І. Охрімчук