АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4717/16 Справа № 2-9157/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

01 червня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка Е.І., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 /а. с. 126-129/.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що під час примусового виконання виконавчого листа № 2-9157/2010, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 21.03.2011 року, державний виконавець не забезпечив відновлення її прав та законних інтересів після визнання 03.04.2014 року Апостолівським райсудом Дніпропетровської області недійсними прилюдних торгів та аукціону щодо реалізації 28.05.2013 року арештованого майна.

Крім того, не забезпечивши поновлення порушених прав скаржниці після рішення суду від 03.04.2014 року, державний виконавець продовжує неправомірні дії щодо реалізації на прилюдних торгах іншого її-Протеняк А.Р. майна, чим завдає глибокі моральні страждання, як власнику.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд:

1) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Апостолівського РВ ДВС ОСОБА_5, яка під час примусового виконання виконавчого листа № 2-9157/2010, виданого 21.03.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, не забезпечила відновлення її-Потерняк А.Р. порушених прав та законних інтересів після ухвалення 03.04.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області рішення про визнання недійсними прилюдних торгів та аукціону щодо реалізації 28.05.2013 року арештованого майна (виробничого комплексу маслозаводу) належного скаржниці;

2) для відновлення порушених прав зобовязати головного державного виконавця Апостолівського РВ ДВС ОСОБА_5 виконати вимоги ч. 5 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо повторної оцінки арештованого майна - виробничого комплексу маслозавод, який належить скаржниці, та виставити його на прилюдні торги;

3) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Апостолівського РВ ДВС ОСОБА_5, яка не виконала вимог ч. 5 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки під час примусового виконання виконавчого листа № 2-9157/2010, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 21.03.2011 року держвиконавець безпідставно виставила на електронні торги СЕТАМ, лот № 121174 - нерухоме майно в м. Апостолове по вул.. Островського,39, вартість якого значно нижче виробничого комплексу маслозавод;

4) з метою забезпечення відновлення порушених прав та законних інтересів скаржниці зупинити реалізацію належного скаржниці майна виставленого на електронні торги СЕТАМ лот № 121174. /а. с. 126-129/.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016 року у задоволенні скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 відмовлено / а. с. 186-187 /.

З ухвалою суду від 20.04.2015 року не погодилася ОСОБА_2 і 04.05.2016 року поштою звернулася до суду з апеляційною скаргою, де просить скасувати цю ухвалу суду, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 207-210 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду від 20.04.2016 року скасувати та направити справу на новий розгляд до того ж суду, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 оскаржує дії, які взагалі до компетенції державного виконавця не відносяться, а у разі якщо заявниця вважає, що діями останнього їй було заподіяно шкоду або неповернуто чи знищено майно, то вона має право звернутися до суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного матеріального і процесуального права.

Питання щодо оскаржень рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення вирішуються в порядку розділу УІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судового рішення», тобто шляхом звернення до суду з відповідною скаргою, по якій заводиться окрема судова справа у відповідності з розділом УІІ ЦПК України та п. п. 2.14; 2.15 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі Інструкція).

Між тим, суд першої інстанції в порушення зазначених норми ЦПК України та Інструкції, матеріали скарги приєднав до цивільної справи № 2-9157/10 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі рішення якої Жовтневим судом було видано виконавчий лист, - що є недопустимим, оскільки скарги щодо оскарження дій державних виконавців не можуть розглядатися в основній справі.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що у цивільній (основній) справі розглядаються лише ті процесуальні питання (а не скарги), що передбачені розділом УІ ЦПК України «Процесуальні питання, повязані з виконанням судового рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», зокрема процесуальні питання (ст. ст. 368-376 ЦПК України), щодо: оформлення виконавчого листа, виправлення помилки в ньому та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; видачі виконавчих листів або судових наказів та їх дублікатів (у разі втрати чи необхідності видачі в декількох екземплярах); поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання; мирової угоди в процесі виконання; відстрочка розстрочка, зміна чи встановлення способу і порядку виконання і таке інше.

Також, у цивільній (основній) справі розглядаються питання виправлення описок та арифметичних помилок у судових рішеннях та питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі (ст.ст. 219,220 ЦПК України).

Суд першої інстанції, в порушення вище зазначених норм ЦПК України та ст. 122 ЦПК України, не відкрив провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця, а лише прийняв до свого провадження скаргу, що вбачається з ухвали від 30.03.2016 року / а. с. 165 /

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 386 ЦПК України скарга на дії державного виконавця розглядається судом у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії чи бездіяльність якої оскаржується.

Виходячи з норм ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження» і розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, які викладені в п.17 постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби рішення, дії чи бездіяльність якої оскаржуються і до участі у справі, як заінтересовані особи, залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішення може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Як вбачається із матеріалів справи, стороною виконавчого провадження є і солідарні боржники ОСОБА_6 та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», але суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, не вирішив питання про залучення їх до участі у справі, як заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення по справі суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_2, в обґрунтування своїх вимог, вона посилалася на те, що під час примусового виконання виконавчого листа № 2-9157/2010, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 21.03.2011 року, державний виконавець не забезпечив відновлення її прав та законних інтересів після визнання 03.04.2014 року Апостолівським райсудом Дніпропетровської області недійсними прилюдних торгів та аукціону щодо реалізації 28.05.2013 року арештованого майна. Крім того, не забезпечивши поновлення порушених прав скаржниці після рішення суду від 03.04.2014 року, державний виконавець продовжує неправомірні дії щодо реалізації на прилюдних торгах іншого її-Потерняк А.Р. майна, чим завдає глибокі моральні страждання, як власнику / а. с. 126-129 /.

Однак, ці обставини не встановлювалися та не перевірялися судом першої інстанції в порушення норм процесуального закону, оскільки при розгляді справи суд повинен був витребувати та оглянути відповідне виконавче провадження, тим самим перевірити дії державного виконавця, які оспорюються скаржницею.

Отже, розглядаючи скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції не зясував чи мали місце, зокрема дії чи бездіяльність державного виконавця після визнання 03.04.2014 року Апостолівським райсудом Дніпропетровської області недійсними прилюдних торгів та аукціону щодо реалізації 28.05.2013 року арештованого майна; чи дійсно оспорювані дії державного виконавця не відповідали вимогам чинного законодавства і таке інше; чи можуть оспорюватися такі дії в порядку скарги чи вони підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 20.04.2016 року, як така, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд та належне оформлення справи до суду першої інстанції в іншому складі.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд скарги та належне оформлення справи до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

СУДДІ: