У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 червня 2014 року вона передала у борг ОСОБА_2 25 000,00 грн, про що останній надав їй розписку, зобов'язуючись повернути борг до 25 червня 2015 року, проте добровільно борг не повертає, у зв'язку з чим просила стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 40 192,97 грн.

Крім того, у вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що жодних грошових коштів він від ОСОБА_3 не отримував, а 25 червня 2014 року син позивача запросив його на СТО в м. Донецьку ремонтувати бампер на його авто, який він розбив, але там ОСОБА_3, її чоловік, син і двоє невідомих чоловіків побили його і змусили написати розписку з датою від 18 червня 2014 року про те, що він начебто взяв у ОСОБА_3 в борг 25 000,00 грн. Про цей факт скоєння відносно нього кримінального злочину він одразу написав заяву, по якій відкрите кримінальне провадження.

На підставі наведеного вище ОСОБА_2 просив визнати недійсним зазначений вище договір позики, оскільки він не відповідає його волі, був укладений під тиском, із застосування до нього фізичного та психічного тиску.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу по договору позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму займу в розмірі 25 000,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 14 371,06 грн, 3 % річних в сумі 821,91 грн, а усього - 40 192,97 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що між сторонами 18 червня 2014 року було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 передала в борг ОСОБА_2 25 000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, посвідченою особистим підписом позичальника ОСОБА_2 Зазначену суму боргу відповідач до теперішнього часу не повернув. Натомість, належних доказів звернення до правоохоронних органів з приводу написання боргової розписки під психологічним тиском та погрозою насильства ОСОБА_2 суду не надав, договір позики з підстав неотримання ним грошових коштів не оскаржував.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова