Справа № 442/6152/16-ц
Провадження № 2/442/2158/2016
У Х В А Л А

судового засідання

"10" листопада 2016 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дрогобицької районної ради Львівської області, Лішнянської сільської ради про визнання рішення недійсним та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просять визнати рішення Дрогобицької районної ради №364 від 27.03.2014 року «Про визнання таким, що втратило чинність рішення Дрогобицької районної ради від 08.04.2011 року №66 «Про внесення змін до рішення районної ради від 08.04.2005 року №438 «Про затвердження проектів роздержавлення і приватизації земель КСП «Лішнянське» та ЗАТ «Рихтичі» незаконним та зобовязати Лішнянську сільську раду провести коригування проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Лішнянське», щодо площі земель, які підлягають розпаюванню.

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник Лішнянської сільської ради подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вважає, що дана справа повинна розглядатися в адміністративному порядку.

Вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої ст.2 КАС України (до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування норм права у спорах аналогічної категорії, неодноразово висловленій, зокрема у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-493а14, від 9 грудня 2014 року № 21-308а14 та від 01 жовтня 2013 року №21-228а13, які в порядку ст.244-2 КАС України є обов'язкова для всіх судів України.

Також зазначено в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК), а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень глави 29 ЦК (стаття 396 ЦК), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єкта владних повноважень).

Правовідносини між сторонами за своїм змістом носять цивільно-правовий характер, оскільки у відносинах, які склалися відповідач діяв як власник землі та є вільним у розпорядженні такою, вимоги позивачів не стосуються захисту його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів виконавчої влади, предметом такого позову є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, такі відповідно випливають зі спору про цивільне право, що свідчить про наявність у позивачів права звернення з цими вимогами до компетентного суду - місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні клопотання про закриття провадження слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.169, ч.3 ст.191, ч.2 ст.197 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання Лішнянської сільської ради про закриття провадження у справі відмовити.

Розгляд справи призначити на 10.15 годин 02 грудня 2016 року (82100, м.Дрогобич, вул.Війтівська Гора, 39, каб.12).

В судове засідання викликати сторони.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Крамар