У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2016 Справа №1915/10807/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Гудими Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції ОСОБА_2, у якій просить суд визнати незаконною та скасувати постанови ВП №50187785 від 15.02.2016р. та ВП № 50187941 від 15.02.2016р.

Скаргу обґрунтовує тим, що постановою від 06.09.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1915/10807/2012, виданого 28.03.2013р., боржнику надано термін добровільно виконати рішення до 16.06.2015 року. 17 серпня 2015 року між стягувачем ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_1 укладено мирову угоду. 06 жовтня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом визнано мирову угоду, укладену 17 серпня 2015 року. 16 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про надання копії постанови про стягнення виконавчого збору. 22 лютого 2016 року отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50187785 від 15.02.2016 року про стягнення боргу 6348,94грн. та копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50187941 від15.02.2016 року про стягнення витрат 100 грн.

В судове засідання сторони не з»явились, не повідомивши суду про причини своєї неявки.

Згідно з вимогами ч.1 ст.386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

06.09.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1915/10807/2012, виданого 28.03.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 60392,57грн. та 3096,91грн. понесених позивачем судових витрат. Боржнику надано термін добровільно виконати рішення до 16.06.2015 року. П.3 даної постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та виртат, пов»язаних з провадженням виконавчих дій.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції ОСОБА_2 15.02.2016року відкрито виконавчі провадження за № 50187941 та №50187785 про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов»язаних з виконанням судового рішення в розмірі 100грн. та про стягнення виконавчого збору в розмірі 6348,94грн. та надано строк для добровільного їх виконання до 15.02.2016року.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Згідно ч. 1 статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вразі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, державний виконавець діяв у межах та спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

А саме, у звязку із невиконанням боржником в добровільному порядку рішення без поважних причин, а також ненадання боржником у строки, документального підтвердження повного виконання рішення, постановами державного виконавця від 15.02.2016р. стягнуто з боржника ОСОБА_1 100грн. витрат, пов»язаних з виконанням судового рішення та виконавчий збір у розмірі 10 % від суми по виконавчому документу в розмірі 6348,94грн.

Відтак аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що доводи скаржника про те, що між сторонами укладено мирову угоду, яка затверджена Тернопільським міськрайонним судом 06.10.2015року, не мають значення для істотного вирішення даної справи, оскільки скаржником у встановлений строк добровільно рішення суду не виконано, після затвердження мирової угоди не подано відділу ДВС доказів (документального підтвердження) повного виконання рішення суду, а тому дії державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення витрат, пов»язаних з виконанням та виконавчого збору від 15.02.2016року відповідали вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 3 статті 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 383-389 ЦПК України, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції ОСОБА_2- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий П.Я.Стельмащук