22-ц/775/188/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Іванченко А.М.
Категорія 32 Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р ІШ Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

за участю секретаря Брежнєва Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК ім. Ілліча»), третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі (далі Фонд) про відшкодування моральної шкоди завданої смертю

за апеляційною скаргою ПАТ «ММК ім. Ілліча» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь та на користь неповнолітньої доньки ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, по 300 000 грн. на неї та дитину і у відшкодування витрат на правову - 2436 грн.

В обґрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4, під час роботи в ПАТ «ММК ім. Ілліча», внаслідок термічного опіку 3-4 ступеню 100% поверхні тіла, ускладненого розвитком опікового шоку, отриманого в результаті впливу розплавленого металу, загинув її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку із загибеллю чоловіка, їй та її доньці спричинена моральна шкода, яка виражена у сильних душевних стражданнях, обумовлених важким психоемоційним потрясінням, яке й до даного часу не дає їм відновити душевну рівновагу. Крім того, зазначала, що після загибелі чоловіка, якому був лише 21 рік, вона залишилася з 5-місячною дитиною, без його підтримки та опори.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1, в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 грн., на користь ОСОБА_2 - 120 000 грн. Крім того, стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на правову допомогу -2436 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ММК ім. Ілліча», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду, в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_1, змінити, зменшивши стягнуті суми, а рішення, в частині стягнення моральної шкоди на користь малолітньої ОСОБА_2, скасувати і у позові відмовити.

Зокрема, зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що причиною нещасного випадку є конструктивні недоліки і недостатня надійність балки сталерозливного стенду, виконаних на підприємстві «Уральський завод важкого машинобудування», нині ПАТ «Уралмашзавод». Висновок спеціаліста-психолога ОСОБА_4 про психоемоційний стан ОСОБА_1 не відповідає вимогам законодавства, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. На момент загибелі ОСОБА_3 його малолітній дитині було лише 6 місяців, а на теперішній час 2 роки 6 місяців, і вона не могла та не може усвідомлювати, і відчувати моральних страждань у зв'язку з загибеллю батька.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційним судом справа розглянута у відсутність позивачки ОСОБА_1, яка подала заяву про розгляд справи у її відсутність, та у відсутність представника Фонду, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ПАТ «ММК ім. Ілліча» Івченка С.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши у межах доводів апеляційної скарги матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 12 квітня 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, 1991 року народження (а.с. 10), який працював розливальником сталі 5-го розряду ПАТ «ММК ім. Ілліча». ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_2 (а.с. 9, 12, 16).

Згідно з актом № 61/2 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та актом проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 о 05 годині 15 хвилин в ПАТ «ММК ім. Ілліча» (форма Н-5), затвердженими заступником начальника територіального управління Державного гірничого промислового нагляду в Донецької області 29 грудня 2012 року, смерть розливальника сталі конверторного цеху ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_3 настала від термічного опіку 3-4 ступеню 100% поверхні тіла, ускладненого розвитком опікового шоку, що стався в результаті аварійного руйнування правої консолі балки траверси підйомно-поворотного стенда МНЛЗ № 2 внаслідок конструктивних недоліків і недостатньої надійності балки сталерозливального стенда, спроектованого заводом виробником ПО "Уральський завод важкого машинобудування" (а.с.11-14, 15-22).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи встановлені всі елементи складу цивільного правопорушення, як підстави для відповідальності за моральну шкоду, спричинену позивачці смертю чоловіка та батька її дитини. Беручи до уваги відсутність вини відповідача і його добросовісне ставлення до сім'ї загиблого, добровільне відшкодування позивачці відповідачем витрат на поховання, надання матеріальної допомоги, а також сплату первинною організацією профспілки ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» матеріальної допомоги, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі по 120 000 грв. на користь позивачки та її дитини і відшкодування в повному обсязі витрат на правову допомогу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду є законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст.23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Статтею 1168 ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з роз»ясненнями, які містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" і вимогами ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення , глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено у відповідності з нормами матеріального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, в частині відшкодування моральної шкоди, та є безумовною підставою для скасування рішення, у справі не встановлено.

Посилання відповідача, як на підставу для зміни рішення - зменшення суми відшкодування моральної шкоди, яка стягнута судом, на те, що в добровільному порядку позивачці відповідачем була надана матеріальна допомога на суму більше 140 000 грв., колегія суддів вважає неспроможними, оскільки розмір відшкодування визначений судом з урахуванням обставин справи, наданих доказів, а також характеру, обсягу та тривалості моральних страждань позивачки та її дитини, пов'язаних із безповоротною втратою їх близької людини, чоловіка та батька дитини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого загинув ОСОБА_3, працюючи у відповідача, який був опорою їй та дитині.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення, в частині стягнення відшкодування моральної шкоди малолітній дитині, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Законом (ст.1168 ЦК України) передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується в тому числі і дітям.

У зазначеній нормі поняття "діти" вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

У даній справі ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв'язку з настанням певних юридичних фактів, а саме, смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 - батька її дитини, та встановлення 29 грудня 2012 року причинного зв'язку смерті ОСОБА_3 з наслідками нещасного випадку на виробництві.

Тому, висновок суду про наявність факту спричинення моральної шкоди дитині загиблого, незважаючи на й її вік, колегія суддів вважає правильним.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди на користь малолітньої доньки загиблого ОСОБА_3 повністю узгоджується з положеннями Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), які містяться у Преамбулі даної Конвенції, про те, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст.3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, враховуючи, що рішення суду, в частині відшкодування моральної шкоди, ухвалено у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Що стосується рішення, в частині відшкодування витрат на правову допомогу, то, колегія суддів вважає, що в зазначеній частині рішення суду підлягає зміні з наступних підстав.

Згідно зі ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або його зміни є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до складу яких зокрема відносяться витрати на правову допомогу.

Позивачкою надано квитанцію до прибуткового касового ордеру та акт прийому-передачі виконаних робіт, відповідно до яких сплатила 2436,00 грн. за надання правової допомоги по цивільній справі, а саме складання позовної заяви, вивчення судової практики по аналогічних спорах та відпрацювання правової позиції у справі, копіювання документів та юридична консультація (а.с.25).

Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки ОСОБА_1 заявила позов на 600 000 грв., а суд задовольнив її вимоги на 240 000 грв., тобто на 40% ( 240 000 х100:600 000), розмір витрат на правову допомогу, що підлягає відшкодуванню позивачці відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, становить 974,40 грв.( 2436,00х40:100).

У зв'язку з викладеним, рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає зміні, стягненню з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1 974,40 грв.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2015 року, в частині стягнення витрат на правову допомогу, змінити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 974,40 грв.( дев'ятсот сімдесят чотири грв. 40 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: Л.М.Кочегарова

С.А.Попова