Номер провадження: 22-ц/785/323/16
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюк А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати, компенсації заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати і відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася із позовом та за остаточними вимогами просила стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 19625,91 грн., компенсацію середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 44553,60 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 13877,19 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

У позовній заяві посилалась на те, що з 01.03.2013 року працювала у ФОП ОСОБА_3 на посаді фінансового директора, а з 10.06.2014 року менеджером в роздрібній торгівлі продовольчими товарами, 27.06.2014 року була звільнена з займаної посади за згодою сторін, проте розрахунок з нею здійснений не був. Так, тривалий час, а саме з березня 2013 року по день звільнення вона не отримувала заробітну плату, оскільки відповідачка посилалася на складне економічне становище і постійно відкладала погашення заборгованості по заробітній платі. 20.09.2014 року та 30.09.2014 року позивачкою на адресу відповідача були направлені листи з проханням погасити існуючу заборгованість по заробітній платі, але остання 14.10.2014 року погасила лише заборгованість по невикористаним дням щорічної відпустки, тому вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що з 01.03.2013 року ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_3, перебуваючи на посаді фінансового директора із заробітною платою в розмірі 1400 грн. на місяць, та 10.06.2014 року була переведена на посаду менеджера в роздрібній торгівлі продовольчими товарами.

27.06.2014 року позивачка була звільнена з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що боргу по заробітній платі не існує, доказом чого є відомості про виплату заробітної плати, факт викрадення яких встановлений у передбаченому законом порядку.

Проте погодитися із висновком суду неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2ст.59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Факт отримання працівником заробітної плати підтверджується відомостями про виплату заробітної плати, коли розрахунки відбуваються не шляхом перерахування коштів на банківський рахунок.

Обовязок доказування щодо виплати заробітної плати покладається на роботодавця, відтак Жак ОСОБА_4 при виниклих правовідносинах повинна була доказати факт виплати заробітної плати позивачці.

На підтвердження таких обставин нею надані відомості про звернення до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській з приводу зникнення бухгалтерських документів, в тому числі відомостей про виплату заробітної плати за зазначений період, з автомобіля ОСОБА_5, зареєстрованих за ФОП Жак ОСОБА_4, про що зареєстровано ЖЕОЗП за №25822 від 08.10.2014 року.

Натомість факт звернення з приводу зникнення таких документів безумовно не свідчить про те, що відомості про виплату заробітної плати були предметом зникнення, жодні фактичні обставини правоохоронними органами не встановлені, за висновком Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області склад кримінального правопорушення відсутній (а.с.108), відтак підтвердженим є лише факт звернення з приводу зникнення документів, відтак рішення суду в частині визнання таких обставин доказом відсутності боргу по виплаті заробітної плати ґрунтується на припущеннях, що є порушенням ч.4ст.60 ЦПК.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту виплати заробітної плати Жак ОСОБА_4 не надано.

Про погашення боргу ОСОБА_2 зверталася до Жак ОСОБА_4 письмово 20.09.2014 та 30.09.2014 року (а.с.13,14), вимоги отримані відповідачкою 08.10.2014 року (а.с.14), того ж дня 08.10.2014 року було зареєстровано звернення до правоохоронних органів з приводу зникнення відомостей про виплату заробітної плати.

Судом першої інстанції зазначено, що на підставі наданих стороною відповідача письмових доказів встановлено, що в розрахунково-платіжних відомостях за березень 2013-червень 2014 року зазначено, що ОСОБА_2 нараховувалась заробітна плата у розмірі 1400,00 грн., з яких частина суми виплачувалась за першу половину місяця у вигляді авансу, утримувався податок на дохід фізичних осіб (ПДФО) та єдиний соціальний внесок (ЄСВ), проте відповідне обґрунтування того, які саме докази свідчать про такі обставини в рішенні суду не наведено, що свідчить про його невідповідність вимогам ст.213 ЦПК.

Наявні в матеріалах справи податкові розрахунки є бухгалтерською звітністю про нараховані кошти, проте не є доказами здійснення фактичних виплат.

Таким чином, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця.

Зважаючи на ненадання доказів про виплату заробітної плати позивачці з березня 2013 року по день звільнення в червні 2014 року, та виходячи із заробітної плати, визнаної відповідачем щодо розміру, стягненню підлягають 22538 грн.85 коп. без утримання податків та інших обовязкових внесків.

При цьому розрахунок проводиться з суми грошового доходу, нарахованого до виплати, за відомостями, наданими відповідачем (а.с.58-73), а також з врахуванням індексації (а.с.133), разом 22538,85 грн.

Відповідно до ст.34 Закону «Про оплату праці» працівник має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи в порядку, встановленому чинним законодавством.

Виходячи з вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, сума компенсації складає 13877 грн.19 коп. (березень 2013 року - 902,69грн.(1233,18 грн.х73,2%:100%=902,69); квітень 2013 року - 902,69грн.(1233,18 грн.х73,2%:100%=902,69); травень 2013 року - 901,45грн.(1233,18 грн.х73,1%:100%=901,45); червень 2013 року - 901,45грн.(1233,18 грн.х73,1%:100%=901,45); липень 2013 року - 902,69грн.(1233,18 грн.х73,2%:100%=902,69); серпень 2013 року - 918,72грн.(1233,18 грн.х74,5%:100%=918,72); вересень 2013 року - 918,72грн.(1233,18 грн.х74,5%:100%=918,72); жовтень 2013 року - 910,09грн.(1233,18 грн.х73,8%:100%=910,09); листопад 2013 року - 905,15грн.(1233,18 грн.х73,4%:100%=905,15); грудень 2013 року 895,29 грн.(1233,18 грн.х72,6%:100%=895,29); січень 2014 року - 894,20грн.(1238,51 грн.х72,2%:100%=894,20); лютий 2014 року - 881,82грн.(1238,51 грн.х71,2%:100%=881,82); березень 2014 року - 835,99грн.(1238,51 грн.х67,5%:100%=835,99); квітень 2014 року - 776,55грн.(1250,49 грн.х62,1%:100%=776,55); травень 2014 року - 715,11грн.(1272,44 грн.х56,2%:100%=715,11); червень 2014 року - 714,58грн.(1306,37 грн.х54,7%:100%=714,58).

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки встановлено, що заробітна плата не виплачувалась своєчасно, чим порушені гарантії для працівника, передбачені законом, такі обставини призвели до вимушених змін у житті та витрачання на часу на відновлення прав, то з врахуванням обставин справи, вимог розумності та справедливості вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень.

Разом із тим, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення середнього заробітку через несвоєчасний розрахунок, оскільки виплати, передбачені ст. 117 КЗпП України є відповідальністю за затримку розрахунку при звільненні, а не заробітною платою, відтак для звернення зі такими вимогами застосовується загальний строк звернення до суду, передбачений ст.233 КЗпП України.

Як видно з матеріалів справи, позивачка про порушення прав дізналася ще під час звільнення 27.06.2014 року, проте звернулася із позовом 23.12.2014 року, тобто із пропуском тримісячного строку звернення до суду, про поновлення строку клопотання не подала, пропуск строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове.

ОСОБА_6 Олександрівни задовольнити частково.

Стягнути з Жак - ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 22538 грн.85 коп. без утримання податків та інших обовязкових внесків, компенсацію втрати частини заробітку в розмірі 13877 грн.19 коп., на відшкодування моральної шкоди 2000 гривень, в решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: