Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому уточнивши свої вимоги просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 3001655 грн 39 коп. заборгованості, з яких: 2683200 грн. - сума основного боргу, 318455 грн 39 коп. - 3% річних за користування грошима.

В обґрунтування позовних вимог указувала на те, що з 18 серпня 1983 року до 16 жовтня 2009 року перебувала з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду. Також позивач зазначала, що 16 жовтня 2009 року Приморським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про визнання мирової угоди по цивільній справі № 2-10529/09 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя. За змістом указаної мирової угоди, ОСОБА_5 зобов'язався до 01 вересня 2010 року виплатити ОСОБА_4 130 000 доларів США, в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, передати ОСОБА_4 предмети домашнього побуту на загальну суму 30 000 грн 00 коп., а ОСОБА_4 в свою чергу відмовилась на користь ОСОБА_5 від прав на спільне майно подружжя у вигляді 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1; земельної ділянки загальною площею 0,0447 га за адресою: АДРЕСА_1; легкового автомобіля "Лексус 350", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

ОСОБА_5 у встановлений строк не виконав свої зобов'язання за вказаною мировою угодою, у зв'язку з чим 10 вересня 2010 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобов'язався до 01 червня 2011 року виплатити ОСОБА_4 130 000 доларів США, в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя. У встановлені зазначеним договором строки ОСОБА_5 свої зобов'язання не виконав, відмовився від прийнятих на себе зобов'язань, що стало підставою для звернення ОСОБА_4 до суду за захистом порушеного права.

З огляду на зазначене, позивач просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить указані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року залишене без змін, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 130 000 доларів США та 3-х процентів річних за користування коштами, позивачка обґрунтувала свої вимоги тими обставинами, що відповідно до мирової угоди, затвердженої 16 жовтня 2009 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, відповідач зобов'язався виплатити вищевказану суму в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності подружжя, однак свої зобов'язання не виконав.

Встановивши, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2013 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року про визнання мирової угоди між сторонами та закриття провадження у справі про поділ майна подружжя, а в подальшому дана справа була розглянута та 17 лютого 2014 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким поділено майно подружжя, суди дійшли правильного висновку про відмову в позові.

Розглядаючи справу, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у зв'язку із чим оскаржувані рішення відповідають вимогам щодо їх законності та обґрунтованості.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
С.Ф. Хопта