АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретар Вівчарик Н.В.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3, представника апелянта ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України про стягнення одноразової матеріальної допомоги членам сімї загиблих, за апеляційною скаргою державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 7 жовтня 2015 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 пятирічний заробіток потерпілого ОСОБА_7 в сумі по 311 565 гривень 60 копійок;

- стягнути з ДП «Путильське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 пятирічний заробіток потерпілого ОСОБА_8 в сумі 305 904 гривні;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 річний заробіток потерпілого ОСОБА_8, як утриманця, в сумі 61 180 гривень;

- стягнути з ДП «Путильське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 річний заробіток потерпілого ОСОБА_8 в сумі 61 180 гривень на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 річний заробіток потерпілого ОСОБА_8 в сумі 61 180 гривень на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5.

Обґрунтовували свої вимоги тим, що 4 червня 2015 року їх чоловіки, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, загинули під час порубки дерев на території ділянки суцільної санітарної рубки в кварталі №31, виділ 2, урочищі «Мінти» Путильського району Чернівецької області. Після смерті чоловіка ОСОБА_2 у позивачки ОСОБА_2 залишились на утриманні двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_9 та непрацездатна матір померлого ОСОБА_10

Оскільки колективним договором на підприємстві, де стався нещасний випадок під час виконання трудових обовязків, передбачена виплата одноразової допомоги членам сімї загиблого, 10 липня 2015 року позивачі зверталися із заявами до відповідача про її виплату, однак їм було відмовлено.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 7 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 пятирічний заробіток потерпілих ОСОБА_7 в сумі по 311 565 гривень 60 копійок.

Стягнуто з ДП «Путильське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 пятирічний заробіток потерпілого ОСОБА_8 в сумі 305 904 гривні.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 річний заробіток потерпілого ОСОБА_8, як утриманця, в сумі 61 180 гривень.

Стягнуто з ДП «Путильське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 річний заробіток потерпілого ОСОБА_8 в сумі 61 180 гривень на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 річний заробіток потерпілого ОСОБА_8 в сумі 61 180 гривень на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 03.12.2015 року рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 07.10.2015 року в частині нарахування та виплати одноразової матеріальної допомоги скасовано, а провадження в цій частині закрито.

В апеляційній скарзі ДП «Путильське лісове господарство» через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити. Вважають, що виплата такої допомоги згідно Галузевої угоди можлива лише за наявності вини підприємства у нещасному випадку, яка не встановлена.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції з дотриманням статей 10,11,57-60 ЦК України.

Апеляційна скарга передана на повторний апеляційний розгляд на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року, вимогами до апеляційної інстанції якої було ухвалення законного та обґрунтованого рішення за заявленими вимогами в сукупності із системним звязком Генеральної та галузевої угод, а також наявності або відсутності вини підприємства у нещасному випадку.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин настання нещасного випадку на підприємстві під час виконання трудових обовязків, що призвело до загибелі працівників ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також ступінь родинних звязків позивачів з ними є правильними та не оспорюються.

Визначаючи наявність права на отримання заявленої допомоги колегія суддів керується наступним.

Пп. 4 п. 24 VІ «Умови та охорона праці» колективного договору між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп» передбачена виплата за рахунок коштів підприємства одноразової матеріальної допомоги працівнику, зокрема при нещасному випадку із смертельним наслідком. Хоча в такому випадку члени сімї загиблого договором і не визначені, правом вимагати виконання зобовязання підприємства виплачувати таку допомогу за змістом Генеральної та Галузевої угод наділені саме члени сімї загиблого.

Згідно ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ст.13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, крім іншого, встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

На підставі ч.2 ст.9 Закону України «Про охорону праці» роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати відповідно до колективного чи трудового договору. Ст. 20 цього Закону передбачено, що у колективному договорі, угоді сторони передбачають забезпечення працівникам соціальних гарантій у галузі охорони праці на рівні, не нижчому за передбачений законодавством, їх обов'язки, а також комплексні заходи щодо досягнення встановлених нормативів безпеки, гігієни праці та виробничого середовища, підвищення існуючого рівня охорони праці, запобігання випадкам виробничого травматизму, професійного захворювання, аваріям і пожежам, визначають обсяги та джерела фінансування зазначених заходів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 24 розділу VІ «Умови та охорона праці» колективного договору між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп», схвалений на конференції трудового колективу 12 березня 2015 року, вбачається, що з метою створення здорових та безпечних умов праці на підприємстві сторона власника зобовязується виплачувати за рахунок коштів підприємства одноразову матеріальну допомогу працівнику, який отримав виробничу травму при виконанні ним трудових обовязків із смертельним наслідком на сімю в розмірі пятирічного заробітку потерпілого та додаткового на кожного утриманця в розмірі річного заробітку (на кожного утриманця потерпілого, а також на його дитину, яка народилася після його смерті).

Листами від 15 липня 2015 року №08/333 та №08/332 ДП «Путильське лісове господарство» було відмовлено позивачам у нарахуванні та виплаті одноразової матеріальної допомоги, що передбачена підпунктом 4 пункту 24 розділу VІ «Умови та охорона праці» колективного договору між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп» (а.с.31,32).

З довідок ДП «Путильське лісове господарство» від 6 жовтня 2015 року №8/512 та №08/511 вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_8 складала 5 098 гривень 40 копійок, а ОСОБА_7 5 192 гривні 76 копійок (а.с.63,64).

З акту проведення спеціального розслідування групового смертельного нещасного випадку, що стався 4 червня 2015 року о 16 годині 30 хвилин в Селятинському лісництві ДП «Путильське лісове господарство» від 25 червня 2015 року вбачається, що вказаний груповий смертельний випадок з працівниками Селятинського лісництва ДП «Путильське лісове господарство» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мав місце під час виконання трудових обовязків (а.с.21-24).

Таким чином, на час розгляду справи вина підприємства у настанні смертельного нещасного випадку належними доказами не встановлена, отже не доведена.

Аналіз змісту Генеральної угоди про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні на 2010-2012 року, затвердженої Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України та діючої на підставі абзацу 6 її преамбули до укладання нової Угоди або внесення змін, не містить заборон отримувати членами сімї загиблих на виробництві працівників додаткових пільг, передбачених колективними договорами, при відсутності в цьому вини підприємства.

Єдиним нормативним документом, що повязує право на отримання таких виплат із наявністю вини підприємства, є Галузева угода між Державним агентством лісових ресурсів України і Профспілкою працівників лісового господарства України на 2013-2015 року, зареєстрована в реєстрі Мінсоцполітики України 18.03.2013 року за №10.

Зазначена Галузева угода містить типові домовленості її сторін щодо врегулювання колективними договорами таких виплат за рахунок коштів підприємства з його вини, про те не містить прямих заборон на збільшення обсягів гарантій, компенсацій, пільг працівникам з боку підприємства, що в сукупності зі ст.13 КЗпП України та ст.20Закону України «Про охорону праці» давала підстави схвалити на конференції трудового колективу 12 березня 2015 року колективний договір між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп» в чинній на час настання нещасного випадку редакції з розширенням обовязків підприємства по відношенню до його працівників.

Про те, в силу ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання до суду позовної заяви) було встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

З квитанції №87 від 31 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 121,80 грн., хоча мала б сплатити 3 115, 65 грн. (а.с.2)., а з квитанції №88 того ж числа вбачається, що ОСОБА_2 сплатила лише 121,80 грн., хоча мала б сплатити 3 654 грн., отже має місце сплата судового збору в меншому розмірі, ніж це було встановлено Законом.

П.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 рекомендує судам вразі, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат суд першої інстанції в частині стягнення з відповідача 11772,20 грн. допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно розрахунку, зробленого за формулою (3 115,65 грн. -121,8 грн.) + (3654 грн. - 121,8 грн.), в дохід держави з відповідача підлягало стягненню 6526,05 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції ухвалив рішення в частині стягнення з відповідача судового збору в дохід держави з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для його зміни.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України задовольнити частково.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 7 жовтня 2015 року в частині розподілу судових витрат змінити, визначивши, що з державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 6 526 (шість тисяч пятсот двадцять шість) гривень 05 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: