Провадження № 2/161/1796/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі - Кубяк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Житлово - комунального підприємства № 7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що Житлово - комунальне підприємство № 7 (далі - ЖКП № 7) надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідачі проживають в квартирі АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, які надає позивач.

Між відповідачами та ЖКП № 7 встановлені фактичні договірні відносини з надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території на підставі відкритого особового рахунку № 10066. Проте, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території своєчасно не розраховуються, а тому станом на 01.11.2015 року утворилась заборгованість в розмірі - 7629,07 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення в розмірі - 3274,62 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі - 763,74 грн., а всього становить - 11667,43 грн.

Позивач просить суд, стягнути солідарно з відповідачів в його користь заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі - 11667,43 грн. та сплачений судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлена про час та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527 ЦК України.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України жильці зобов'язані своєчасно проводити оплату експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Як вбачається зі змісту ст. 67, 151 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Громадяни, які мають в приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 360 Цивільного кодексу України, визначає порядок утримання майна, що є у спільній частковій власності, передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

У відповідності до статті 541 цього Кодексу солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до статті 24 цього Закону балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі.

Отже, слід зазначити, що балансоутримувач житлової будівлі має законне право на звернення до суду в разі несплати особами, що проживають в даній будівлі, кошів за споживання ними житлово-комунальних послуг.

На підставі статті 216 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають в квартирі АДРЕСА_1 та користуються послугами Житлово - комунального підприємства № 7 з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 10 ).

Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є власникамі в квартирі АДРЕСА_1, тобто їм належить по 1/4 частки вказаного житла (а.с.10).

В п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

В порушення вимог ст. ст. 64, 67, 68, 151 Житлового кодексу України, ст. ст. 526, 527 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не проводять своєчасну оплату за надані послуги по утриманню будинків, споруд та прибудинкової території, а тому станом на 01.11.2015 року заборгованість перед Житлово-комунальним підприємством № 7 становить - 7629,07 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення в розмірі - 3274,62 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі - 763,74 грн., а всього - 11667,43 грн., що підтверджується розрахунком суми боргу від 15.12.15 р. за № 6.1-5/538 (а.с. 5-6 ).

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідачів в користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі - 7629,07 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення в розмірі - 3274,62 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі - 763,74 грн., а всього - 11667,43 грн., тобто по 2916.86 грн. та понесені судові витрати по справі - 1218 грн., тобто по 304,05 грн. з кожного.

Крім того, суд зазначає, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що відповідає правовій позиції ВСУ у справі № 6-2951цс15.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 540, 526, 527 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» с у д, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Житлово - комунального підприємства № 7 заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в розмірі - 7629, 07 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення в розмірі - 3274,62 грн., три проценти річних від простроченої суми - 763,74 грн., а всього - 11667 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 43 коп., по 2916 (дві тисячі дев'ятсот шістнадцять) грн. 86 коп. з кожного та 1218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. понесених витрат по сплаті судового збору, по 304 (триста чотири) грн. 05 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складенний та підписаний 14.06.2016 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Подзіров А.О.