АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/567/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_5» ОСОБА_7 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_5», третя особа: Реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації ,-

в с т а н о в и л а :

18 травня 2015 року ПАТ «Райз-Максимко» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа: Реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, посилаючись на те, що 01 грудня 2009 року між ЗАТ «Райз-Максимко» (перейменоване на ПрАТ «Райз-Максимко» згідно Закону України «Про акціонерні товариства» і протоколу № 10 від 12 липня 2010 року) та ОСОБА_9 було укладено договір оренди землі.

За умовами даного договору оренди передано у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,62 га, кадастровий № :03:001:1038, зареєстрований у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» 15 липня 2010 року за № 11. Згідно до п. 8 даного договору його укладено на 5 років. Пунктом 43 договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Позивач посилаються в позові, що оскільки договором була визначена дата державної реєстрації, то строк його дії розпочався з наступного дня після державної реєстрації спірного договору, тобто з 15 липня 2010 року.

Згідно п.37 договору оренди земельної ділянки та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, при цьому строк, що обчислюється роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебування вищевказаної земельної ділянки, належної ОСОБА_8, в оренді ПрАТ «Райз-Максимко» згідно договору оренди, діючого до 15 липня 2015 року, підтверджується листом відділу Держземагентства у Монастирищенському районі Черкаської області № 477 від 11 березня 2015 року.

Позивачу стало відомо, що 02 березня 2015 року, тобто більше. ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди, відповідач ОСОБА_8 уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_5», який був зареєстрований Реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 14 березня 2015 року. Позивач вказує, що до закінчення дії договору оренди з ПрАТ «Райз-Максимко» відповідач ОСОБА_8 не мала права на передачу прав володіння і користування земельною ділянкою іншій особі, оскільки ці права вже були передані їм згідно діючого договору оренди. Так як одна й та ж сама земельна ділянка, яка перебуває у користуванні згідно договору оренди землі, не може бути предметом іншого договору оренди землі.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_8, уклавши договір оренди 02 березня 2015 року з іншою особою до закінчення дії договору оренди землі, укладеного з ним, порушила його переважне право перед іншими орендарями на поновлення договору оренди на новий строк, надане йому на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та договором.

Тому позивач звернувся до суду із даним позовом та просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:1038), укладений ОСОБА_8 із ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_5» 02 березня 2015 року, зареєстрований Реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 14 березня 2015 року; скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:1038), зареєстроване Реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 14 березня 2015 року згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного ОСОБА_8 із ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_5» 02 березня 2015 року.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19 червня 2015 року залучено як співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_5» до участі у даній справі.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:1038), який укладений 02 березня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_5», зареєстрований Реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 14 березня 2015 року.

Скасовано державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:1038), яке 14 березня 2015 року зареєстроване Реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області на підставі договору оренди землі від 02 березня 2015 року (земельної ділянки кадастровий номер :03:001:1038).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_5» ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу. Апелянт посилається в скарзі на те, що рішення незаконне, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПрАТ «Райз-Максимко» відмовити повністю.

Сторони та їх представники в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується судовими повістками про вручення, заяв та клопотань про перенесення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, вважаючи що права позивача порушено та підлягають захисту, обґрунтовуючи рішення, що з 01 грудня 2009 року та станом на 16 грудня 2015 року земельна ділянка кадастровий № :03:001:1038 перебуває в оренді у позивача, який належно виконує свої обовязки за договором; орендодавець не подавав позивачеві письмового повідомлення про відмову в поновленні договору оренди або заяви про бажання використовувати належну її земельну ділянку для власних потреб, між позивачем та орендодавцем 16 липня 2015 року укладена додаткова угода про поновлення договору оренди землі від 01 грудня 2009 року.

До закінчення договору оренди земельна ділянка знаходилась у користуванні позивача, позивач дотримався порядку та строків повідомлення орендодавця про наміри продовжити договір оренди землі.

В договорі оренди землі від 01 грудня 2009 року та додатковій угоді про його поновлення від 16 липня 2015 року, які укладені між ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_8, є всі істотні умови договору.

Доказів неналежного виконання умов договору позивачем та інших доказів, які б вказували на відсутність у позивача переважного права на укладення, поновлення, пролонгацію договору оренди земельної ділянки кадастровий № :03:001:1038, який укладений 01 грудня 2009 року з відповідачем ОСОБА_8, суду не надано.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими і відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 01 грудня 2009 року між відповідачем ОСОБА_8 та ЗАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі, загальною площею 2,62 га, строком на 5 років, який зареєстровано у Монастирищенському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 липня 2010 року за № 11.

Згідно умов вказаного договору відповідач ОСОБА_8 передала в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Цибулівської сільської (селищної) ради Монастирищенського району Черкаської області, що належить їй на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку.

До вказаного договору додано кадастровий план земельної ділянки та складено акт про визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

01 грудня 2009 року ОСОБА_8 та ЗАТ «Райз-Максимко» також було підписано акт приймання-передачі вказаного обєкта оренди.

Згідно до п. 43 договору оренди землі від 01 грудня 2009 року передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається, що 02 березня 2015 року відповідач ОСОБА_8 уклала із ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_5» договір оренди землі, згідно якого передала в оренду спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ «Райз-Максимко» посилалося на те, що відповідач ОСОБА_8, уклавши договір оренди 02 березня 2015 року з іншою особою до закінчення дії договору оренди землі, укладеного з позивачем, порушила його переважне право перед іншими орендарями на поновлення договору оренди на новий строк, надане йому ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та договором.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Закону України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, частинами 1-3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України, згідно якої наймач, що належно виконує свої обовязки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право на укладення договору на новий строк.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2015 року ПрАТ «Райз-Максимко» на адресу ОСОБА_8 направлено лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного між ними 01 грудня 2009 року (а. с. 79).

Пунктом 8 спірного договору оренди землі від 01 грудня 20009 року передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк.

16 липня 2015 року між цими ж сторонами було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі (а. с. 80).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача, та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 02 березня 2015 року між ОСОБА_8 та ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_5», скасувавши державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку. Оскільки судом першої інстанції встановлено у справі, яка переглядається, про відсутність факту неналежного виконання ПАТ «Райз-Максимко» умов договору оренди землі; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, не надіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк та порушення цього права у звязку з укладенням орендодавцем договору оренди від 02 березня 2016 року з іншим орендарем ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_5».

Статтею 764 ЦК України передбачено таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Згідно умов п. 43 договору оренди землі від 01 грудня 2009 року вбачається, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, яка була здійснена 15 липня 2010 року.

Також, судом встановлено та вбачається із матеріалів справи і не заперечувалося відповідачем ОСОБА_8 про те, що позивач належно виконує свої обовязки за договором оренди, що підтверджується угодою № 1 щодо форми орендної плати та актами приймання-передачі продукції та послуг в рахунок орендної плати за 2010-2014 роки.

Доводи апелянта про те, що поновлення договору оренди землі є виключно правом, але ніяк не обовязком учасників цивільно-правових відносин не підлягають до задоволення, оскільки спростовуються поясненнями відповідача ОСОБА_8, згідно яких вона не має претензій до позивача щодо виконання ним зобовязань за договором оренди та підтвердила про своєчасне отримання орендної плати від нього та в повному обсязі. Також вона вказувала, що факти, які викладені позивачем у тексті позовної заяви відповідають дійсності, нею визнано позовні вимоги і не заперечує відповідач ОСОБА_8 проти задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обовязок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються висновками суду, належно оціненими доказами в матеріалах справи.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта про порушення судом та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_5» ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_5», третя особа: Реєстраційна служба Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :