Справа №491/883/16-ц
10 листопада 2016 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді: Дорош В. В.
при секретарі Соловйов К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,
Представник приватного акціонерного товариства Страхова Компанія Уніка звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 21 вересня 2014 року о 00 годин 40 хвилин на вулиці Ак.Корольова в місті Одеса Рибалка ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, скоїв наїзд на перешкоду металевий паркан, нерухомий транспортний засіб MITSUBISHI Carisma, державний номерний знак НОМЕР_2 та нерухомий транспортний засіб BMW, державний номерний знак НОМЕР_3. Після чого відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного спяніння. Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року у справі №491/1365/14-п.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу MITSUBISHI Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на умовах полісу №АI/2122205 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 червня 2014 року.
Згідно підпункту в)пункту 38.1.1. ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регрес ний позов до страхувальника, або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, відмовився від проходження відповідно до встановлено порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.
В звязку з тим, відповідач добровільно відшкодувати заподіяний збиток не бажає, позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги.
У судове засідання на розгляд справи представник позивача, діючий на підставі довіреності (а.с.27) не зявився, однак надав на адресу суду письмове клопотання (а.с.26), відповідно до якого просить суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1Ю.І. в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України, однак поштові повідомлення, на адресу суду повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання та адресат за зазначеною адресою не проживає» (а.с.20,26).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Взявши до уваги заяву представника позивача, неявку відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно копії постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року по справі про адміністративне правопорушення №491/1365/14-п, на ОСОБА_1, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, за те, що 21 вересня 2014 року о 00 годин 40 хвилин гр-н ОСОБА_1, знаходячись в м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 120, керував автомобілем марки "Мітсубісі" д/з ВН5181ЕА з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголя з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду а також перевірки на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Драгер" відмовився в присутності двох понятих, чим порушив п.2.5 ПДР України. Крім того, 21 вересня 2014 року о 00 годин 40 хвилин гр-н ОСОБА_1, знаходячись в м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 120, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду - металевий паркан, припаркований автомобіль марки "БМВ" д/з ВН0049АМ, на припаркований автомобіль марки "Мітсубісі" д/з ВН6419АР, частини паркана пошкодили припарковані автомобілі, чим порушив п.12.1 ПДР України (а.с.4).
Відповідно до копії полісу №АI/2122205 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що автомобіль марки MITSUBISHI Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 (а.с.5).
Також судом встановлено, що ОСОБА_3, власник транспортного засобу MITSUBISHI Carisma, державний номерний знак НОМЕР_2, 19 грудня 2014 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування, в результаті настання страхового випадку, яке мало місце 21 вересня 2014 року (а.с. 6).
Згідно копії протоколу огляду транспортного засобу від 21 жовтня 2014 року вбачається, що транспортному засобу марки MITSUBISHI Carisma, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 спричинено відповідні механічні пошкодження та зазначено, що дані пошкодження не повязані зі страховим випадком (а.с.12).
Відповідно до копії довіреності Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в особі Голови Правління ОСОБА_5, яка діє на підставі Статуту, уповноважує ОСОБА_6, вчиняти від імені Товариства наступні дії: представляти Товариство в державних органах та установах ( в тому числі в судах будь-якої інстанції та спеціалізації), …; вести справи в усіх загальних та спеціалізованих судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій, Верховному суді України, установах, державних виконавчих службах…(а.с.15).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (Страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом ст..1187 ЦПК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно підпункту «г» пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Згідно закону (ст.60 ч.1,3,4 ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В звязку з наведеним, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 постанови №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача в скоєні правопорушення (дорожньо-транспортної пригоди) встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що ПрАТ СК «Уніка» після проведення страхового відшкодування на користь третьої особи ОСОБА_3 набула право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку, що виплачена позивачем сума на користь третьої особи підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку регресу.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.88 ЦПК України.
На підставі ст.ст.11, 16, 22, 23, 60, 61, 933, 979, 988, 990, 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Законом України «Про страхування» Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57-60, 64, 88, 158, 208, 209, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 дільниця Ананьївського району Одеської області, паспорт серії КМ №407127, виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 14 липня 2006 року, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ №20033533) судовий збір в розмірі 1378 гривень 00 копійок, який було внесено ним при подачі позовної заяви.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: ОСОБА_7
Рішення суду набуло законної сили „___ ____________ 20__ року.