РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року . м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Дмитрієва О.Ф., при секретарі Савицькій К.С., за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова звернулося ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р. у розмірі 590347,27 дол. США, яка складається з: 58145,33 дол. США - поточна заборгованість за кредитом, (що за офіційним курсом НБУ становить 1098174,41 грн.); 480130,79 дол. США - пеня за пропущення строків сплати кредиту та процентів, (що за офіційним курсом НБУ становить 10125901,71 грн.); 2071,15 дол. США - заборгованість за відсотками (що за офіційним курсом НБУ становить 1098174,41 грн.) яка виникла станом на 10 серпня 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача на позові наполягала, представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Сторони надали письмові пояснення.

У судовому засіданні представник позивача на позові наполягала, просила задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував й суду пояснив, що заборгованість на 09 вересня 2010 року за вказаним кредитним договором вже стягнута рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року по справі № 2-169/12/09.

Згідно вказаного рішення сума заборгованості складалася з: 58145,33 дол. США - загальна сума заборгованості за кредитом, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.09.2010 року становила 459824,90 грн.: 9893, 90 дол. США - сума простроченої заборгованості за відсотками, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.09.2010 року становила 78242,94 гри.; 10000,00 дол. США - пені, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.09.2010 року становила 79082,00 грн.

Рішення набрало законної сили.

Крім того, представником відповідача зазначено, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами 15 числа кожного місяця протягом дії договору, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин загальних строків позовної давності щодо вимог про стягнення процентів, так й спеціальних тривалістю в один рік щодо вимог про стягнення пені та процентів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Суд встановив такі факти.

15.07.2008року між ВАТ «ОСОБА_5 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №014/1932/74/101554 (далі - Кредитний договір).

Згідно п. 1.1 даного договору Кредитор надає позичальнику кредит, а Позичальник отримує його відповідно до умов кредитування за програмою кредитування «Житло в кредит на первинному ринку» у розмірі 58870, 00 дол. США строком до 15.07.2026 року.

Відповідно п.1.3.2 Кредитного договору передбачено, що Позичальник щомісячно сплачує ануїтентний платіж в розмірі 779,29 дол. США.

Згідно п.1.3.4 Кредитного договору датою сплати кожного платежу є 15 число кожного календарного місяця.

Відповідно до 1.2.1 Кредитного договору процентна ставка складає 14,75% річних.

Згідно п. 7.1 Кредитного договору Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів.

Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_4 встановили, як кінцевий строк повернення кредиту - до 15.07.2026 року (пункт 1.1.6 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів - 15 числа кожного календарного місяця.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку.

З заявленого 31 серпня 2015 року позову слідує, що ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» просить стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №014/1932/74/101554 у розмірі 590347,27 дол. США, яка складається з: 58145,33 дол. США - поточна заборгованість за кредитом, (що за офіційним курсом НБУ становить 1098174,41 грн.); 480130,79 дол. США - пеня за пропущення строків сплати кредиту та процентів, (що за офіційним курсом НБУ становить 10125901,71 грн.); 52071,15 дол. США - заборгованість за відсотками (що за офіційним курсом НБУ становить 1098174,41 грн. Посилаючись на статті 536,548,546,549 та 1050 ЦК України просить позов задовольнити.

Згідно письмовим запереченням відповідач з заявленими вимогами не погодилась й вказуючи на порушення банком статей 61 Конституції України щодо вимог про стягнення тіла кредиту й статями 610,1050,252-257 ЦК України просить застосувати строки позовної давності щодо вимог про стягнення відсотків та пені.

Суд дає оцінку доводам сторін й доходить до таких висновків.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 09 вересня 2010 року вже стягнута рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року по справі № 2-169/12/09 (рішення набрало сили) й сума заборгованості складалася з: 58145,33 дол. США - загальна сума заборгованості за кредитом, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.09.2010 року становила 459824,90 грн.: 9893, 90 дол. США - сума простроченої заборгованості за відсотками, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.09.2010 року становила 78242,94 гри.; 10000,00 дол. США - пені, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.09.2010 року становила 79082,00 грн., то в силу норми Конституції, яка має найвищу юридичну силу подвійне стягнення є неможливим.

Суд дає оцінку доводам сторін щодо стягнення пені та процентів й доходить до наступних висновків.

В обґрунтування своїх вимог банк надав розрахунок заборгованості за кредитним договором №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р.

Згідно даного розрахунку розрахунок простроченої заборгованості за кредитним договором складає 7381,22 дол. США, а простроченої заборгованості по сплаті відсотків 51460,23 дол. США, а початок їх нарахування розпочинається з 15.09.2009 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року по справі № 2-169/12/09 стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р., яка складалася з загальної суми заборгованості за кредитом, суми простроченої заборгованості за відсотками, пені.

Дані грошові кошти було стягнуто станом на 09.09.2010 року.

Таким чином ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» заявлено вимогу про повторне стягнення простроченої заборгованості за відсотками та кредитом за період з 15.09.2009 р. по 09.09.2010 року, що суперечить ст.. 61 Конституції , тому ця вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до умов кредитного договору №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р. позичальник мав здійснювати платежі у такому порядку: 15 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту в сумі 779,29 дол. США.

Відповідно до п.2, п. 3 п.4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання І зобовязання в обумовлений сторонами строк.

В законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_4 встановили, як кінцевий строк повернення кредиту - до 15.07.2026 року (пункт 1.1.6 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів - 15 числа кожного календарного місяця.

Наслідки прострочення позичальником повернення чергової частини позики визначено у статті ч.2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Отже, умовами кредитного договору №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р. погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Тобто, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як зазначено раніше, згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами 15 числа кожного місяця протягом дії договору, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р. наданим ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», починаючи з 15.09.2009 року ОСОБА_4 недотрималася строку погашення кожного чергового платежу.

У свою чергу, банк звернувся до суду з позовом до неї у вересні 2015 року.

Отже, аналізуючи умови кредитного договору №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р., а також зміст зазначених правових норм, суд дійшов до висновку про те, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором з боку ОСОБА_4 позовна давність за вимогами ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р., сплата яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, який, в свою чергу, здійснено не було, а саме з 15.08.2009 року.

Аналогічні висновки щодо застосування строку давності містяться в постанові Верховного суду України від 19.03.2014 №6-20цс14.

Згідно до ч. 2, ч. З ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тобто у звязку з тим, що ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» у 2011 році звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р., то строк позовної давності за такою вимогою, який розпочався з 15.08.2009 року, було перервано.

Після набрання чинності рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року по справі № 2-169/12/09, початок перебігу позовної давності для стягнення платежів за кредитним договором №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р. обчислюється з моменту (місяця, дня) невиконання ОСОБА_4 кожного із цих зобовязань після 15 лютого 2012 року, тобто з моменту чергового невиконання ОСОБА_4 щомісячного платежу з погашення кредитної заборгованості.

Таким чином, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1932/74/101554 від 15.07.2008 р. по сплаті відсотків, сплив 15 лютого 2015 року.

Відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності.

Дійшовши до висновку про порушення строку позовної давності з боку позивача, при клопотанні з боку відповідача щодо застосування наслідків порушення строку й відсутності клопотання Банку про його поновлення суд відмовляє у позові на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Судові витрати суд розподіляє згідно положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.3,8,217-218 Цивільно-процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дати проголошення.

Суддя