Справа №442/5936/16-ц
Провадження №2/442/2076/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря - Олійник О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грушівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на три земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, як на спадкове нерухоме майно за законом після смерті її батька, ОСОБА_2 та її матері, ОСОБА_3.

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_2, після чого відкрилася спадщина на належні йому на праві власності, зокрема на спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які належали йому на праві особистої приватної власності. Однак, ні позивачка ні будь - хто інший зі спадкоємців не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадкового майна, чи з відмовою від спадщини, а відтак не оформляли свідоцтв про право на цю спадщину. На день батькової смерті разом із ним проживала позивачка та її мама, дружина спадкодавця ОСОБА_3, які як спадкоємці першої черги, вважаються такими, що прийняли у рівних ідеальних частках спадщину після смерті спадкодавця.ІНФОРМАЦІЯ_3. померла мама позивачки, ОСОБА_3, з якою вона проживала до дня смерті. У жовтні 2015р. позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округуПетрів В.Я.5 із заявою про прийняття спадщини після смерті покійної матері ОСОБА_3 на підставі чого заведено спадкову справу за №58111216. Стверджує, що є єдиною спадкоємицею, фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавців, оскільки на день смерті спадкодавців проживала разом.Однак, є неможливим отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ці земельні ділянки, оскільки державний акт, який посвідчує право власності на земельні ділянки, був виданий на ім'я її покійного батька, ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі вже після його смерті. А тому звертається до суду із даним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, подавши заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Як стверджується матеріалами справи, відповідно до свідоцтв про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки ОСОБА_3, які за життя на випадок своєї смерті не склали заповіт (а/с 11-12). Після смерті останньої, відкрилася спадщина в склад якої увійшли спірні земельні ділянки.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України (2004 року) спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

А відповідно до вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

До дня смерті ОСОБА_6 проживав та був зареєстрований разом з своєю дружиною ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, а остання в свою чергу до дня своєї смерті проживала за вказаною адресою разом зі своєю дочкою ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки до смерті спадкодавиці проживала разом із нею (довідки Грушівської сільської ради №1378 , № 1375 від 31.07.2015 року а/с 25-26). Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно покійних батьків позивачки та які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_3, немає, що підтверджується відповідною інформацією зі Спадкового реєстру за №58111216 (а/с13).

Відповідно до положень статті 1261 ЦК України «Перша черга спадкоємців за законом» у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А тому, оскільки на день смерті разом із покійною ОСОБА_3 приживала лише позивачка як спадкоємиця першої черги за законом, та зважаючи на те, що за життя спадкодавиця не здійснила у порядку, передбаченому положеннями статей 1233-1242 Цивільного кодексу України будь-якого заповідального розпорядження своїм майном, то з урахуванням положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України позивачка вважається такою, що прийняла спадщину на майно після смерті покійної матері ОСОБА_3.

Відповідно до положень статті 1296 Цивільного кодексу України «Право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину» спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно частини 1 статті 1297. ЦК України «Обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно» спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а частиною 1 статті 1298 ЦК України «Строк видачі свідоцтва про право на спадщину» регламентовано, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини; якщо заповіт складено на користь зачатої, але ще не народженої дитини, видача свідоцтва про право на спадщину і розподіл спадщини між усіма спадкоємцями може відбутися лише після народження дитини.

Позивач не має змоги оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів. Згідно положень статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права

спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної діляйки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Земельні ділянки площею 0,3538га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий НОМЕР_1; земельна ділянка площею 0,7907га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий НОМЕР_2 та земельна ділянка площею 0,3406га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий НОМЕР_3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 належали покійному батькові позивачки ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 23 вересня 2005р. Дрогобицькою райдержадміністрацією на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації від 15 грудня 2004р. за №366 (а/с 14).

З матеріалів справи та за наведених вище положень законодавства, випливає, що батько позивачки ОСОБА_6 за свого життя законно набув право власності на вищезазначені земельні ділянки, право власності на які у порядку спадкування за законом спочатку перейшло у рівних частках (по ? ідеальній частині) до позивачки та її матері ОСОБА_3. а після смерті матері ОСОБА_3. - у порядку спадкування за законом до позивачки ОСОБА_1.а тому є підстави для визнання за нею права власності на таке.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_4 2069, право власності на земельну ділянку площею 0,3538 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий НОМЕР_1; право власності на земельну ділянку площею 0,7907 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий НОМЕР_2 та право власності на земельну ділянку площею 0,3406 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий НОМЕР_3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення -з дня отримання такого.

Суддя Нагірна О.Б.