Справа № 509/229/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі Мажар А.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про стягнення суми боргу та витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2016 року представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу у розмірі 126 300 гривень, розмір правової допомоги в сумі 5000 гривень та судових витрат по справі в сумі 1313 гривень.

25 лютого 2016 року представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_7 звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 269 500 гривень, розмір правової допомоги в сумі 5000 гривень та судових витрат по справі в сумі 1313 гривень.

У позовній заяві позивач зазначив, що 27.12.2011 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_5, від імені якої діяла за дорученням ОСОБА_6, трикімнатну квартиру, розташовану в АДРЕСА_1, про що був складений договір купівлі-продажу, завірений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу ОСОБА_8

У грудні 2012 року ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_1, купити у неї квартиру, розташовану в цьому ж будинку АДРЕСА_2, площею 64,5 кв.м. ОСОБА_1 погодився і 10.12.2012 року передав ОСОБА_5 через її довірену особу ОСОБА_9, як передплату, грошові кошти в сумі 10 000 доларів США (що згідно курс НБУ на 20 січня 2016 року еквівалентно 256 300 гривень), про що остання власноручно написала ОСОБА_10 розписку.

У звязку з отриманням передплати, ОСОБА_5 надала ОСОБА_1 вказану квартиру в користування, передавши йому ключі від вхідних дверей. Через деякий час ОСОБА_5 надала ОСОБА_1 для ознайомлення попередній договір про намір укласти договір купівлі-продажу обєкту нерухомості від 10.12.2012 року, який запропонувала підписати, однак ознайомившись із ним, ОСОБА_1 відмовився його підписувати, оскільки не був із ним згоден.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач надала до суду заяву, в якій зазначила, що грошові кошти у розмірі 10000 доларів від ОСОБА_1, не отримувала, та просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд застосувати строк позовної давності, мотивуючи тим, що позивачем був пропущений трьохрічний строк позовної давності.

Третя особа ОСОБА_6, в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розписки ОСОБА_6 від 10.12.2012 року, вона, як представник ОСОБА_5, на підставі довіреності отримала від ОСОБА_4, 10000 доларів США в рахунок передплати за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, для передання їх ОСОБА_5

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про передання ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 10000 доларів США ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу до ОСОБА_5, однак, в судовому засіданні було встановлено, що саме третя особа, ОСОБА_6, отримала грошові кошти в сумі 10000 доларів США, в рахунок передплати за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

В звязку з вищевикладеним, в задоволені позову слід відмовити, оскільки позов подан до неналежного відповідача.

На підставі ст.88 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 1313 гривень, оскільки у позові відмовлено у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11,60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 202, 204, 207, 208, 261, 526, 625, 827, 836 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про стягнення суми боргу та витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя В.К. Кочко