АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/9849/2016 Головуючий у І інстанції Чередніченко Н.П.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Зазначав, що 21 жовтня 2015 року набрало законної сили рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року за його позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи : ОСОБА_8, ПН КМНО Фатхутдінова І.В., ОСОБА_10 про визнання недійсним договору доручення , довіреності, скасування свідоцтво про реєстрацію права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, яким позов задоволено частково та визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію ТЗ .

Однак, в рішенні суду не було визначено порядок передачі позивачу коштів з відповідачів, які 12.07.2013 ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_7 від продажу автомобіля 11 489, 36 дол. США , які мали бути повернуті позивачу не пізніше 18.07.2013.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 діяв за довіреністю від його імені та зняв ТЗ з обліку для реалізації , а ОСОБА_3, який також діяв за довіреністю отримав від ОСОБА_7 належні позивачу грошові кошти за проданий автомобіль на підставі довіреності, що визнана за рішенням суду недійсною, але відповідачі до цього часу так і продовжують неправомірно користуватися коштами, отриманими від продажу автомобіля позивача, чим завдали йому шкоду, а тому на підставі ч. 1 ст. 1190 ЦК України, просив стягнути з відповідачів 11 489, 36 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 11 квітня 2016 року в сумі 294 357, 40 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 294 357, 40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2943, 57 грн. ( по 1472, 00 грн. з кожного).

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити, оскільки судом порушені вимоги процесуального права.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, оскільки повідомлений його представник ОСОБА_11 , що відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вважається вручення ОСОБА_1 судової повістки.

Крім того, судом направлялася йому судова повістка , яка ним отримання 07.11.2016, але у судове засідання він не з'явився і причину неявки суду не повідомив , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності та його представника.

ОСОБА_3 неодноразово направлялися судові повістки за відомою судові адресою, але вони поверталися без вручення адресату з поміткою оператора поштового зв'язку " за закінченням терміну зберігання ".

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 157 ЦПК України про розгляд справи в розумні строки та з положення абзацу 4 частини 5 ст. 74 ЦПК України відповідно до якого у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутності ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те, що суд дійшов правильного висновку, що спільними діями відповідачів йому заподіяна майнова шкода, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочинупредставником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно із ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договоромдоручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до ст. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний:

1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення;

2) після виконання доручення або в разі припинення договору дорученнядо його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строкякої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення;

3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи : ОСОБА_8, ПН КМНО ФатхудіноваІ.В., ОСОБА_10 про визнання недійсним договору доручення, довіреності, скасування свідоцтв про реєстрацію права власності , визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 - автомобіля марки КІА модель SPORTAGE 2.01 тип Хетчбек - В, легковий номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_3, рік випуску 2005, дата реєстрації 01.08.2012 на ім'я ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_1, видане ВРЕР №12 УДАІ ГУМВС України в м. Києві.

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено ( а.с. 15-19, 20-22).

Із змісту вказаних рішень, встановлено, що 24.03.2005 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №СС-0000100 придбав у ДП «Паритет-АС» автомобіль модель КІА SPORTAGE 2005 року випуску, який було зареєстровано за реєстраційним номером НОМЕР_4.

01 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №74 довіреність ОСОБА_2, який на підставі попереднього усного договору з представниками, уповноважив ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, яким надано право діяти, як разом, так і окремо один від одного, представляти його інтереси у відповідних органах нотаріату, Державтоінспекції, Міністерстві транспорту, страхових компаніях, комісіях, на біржах, на митниці, в банківських установах України або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням (продаж, (при умові сплати всіх необхідних податків), обмін) належним йому автомобілем марки КІА модель SPORTAGE 02.01.2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 та надано право: керувати згаданим автомобілем, представляти його інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідних органах Державтоінспекції, комісіях, будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням, ремонтом, проходженням державного технічного огляду, зняти автомобіль з обліку, укладати від його імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови, одержувати належні йому за цими договорами грошові суми.

11 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фатхутдіновою І.В. внесено до Єдиного реєстру довіреностей запис про припинення дії довіреності, посвідченої 1 лютого 2012 року за номером у реєстрі нотаріальних дій: 74.

12 червня 2013 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 повідомлення, яким проінформував про припинення дії довіреності від 1 лютого 2012 року ВРП 106540. Просив у тижневий термін після отримання даного повідомлення повернути його автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE 2.01, 2005 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_4.

Як встановлено судовим рішенням, що згідно заяви № МС від 1 серпня 2012 року до ВРЕР № 12 УДАІ в м. Києві, ОСОБА_1, діючи за довіреністю від імені ОСОБА_2, зняв ТЗ з обліку для реалізації.

В той же день автомобіль КІА SPORTAGE було зареєстровано на ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку про придбання автомобіля.

23 травня 2013 року ОСОБА_3 зняв з реєстраційного обліку автомобіль марки КІА SPORTAGE 2.01. 2005 року випуску, а 12 липня 2013 року продав його ОСОБА_7, який пояснив, що грошові кошти за автомобіль передав власнику ОСОБА_3 у сумі 11 489, 36 дол. США.

Відповідачі не надали суду доказів в підтвердження того, що вони на виконання доручення передали грошові кошти позивачу .

До того ж зазначена обставина встановлена рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишено без змін.

З наданої позивачем довідки - рахунку від 01 серпня 2012 року вбачається , що автомобіль марки КІА SPORTACE технічний паспорт НОМЕР_8 знятий з обліку для реалізації за дорученням ОСОБА_1 і в цей же день зареєстрований за ОСОБА_3

Зазначена обставина свідчить про те, що відповідачі діяли разом.

Проте ні ОСОБА_1, який за доручення позивача зняв з обліку належний позивачу транспортний засіб , що дало можливість ОСОБА_3 зареєструвати його на своє ім'я, а в подальшому його відчужити, не повідомив про зазначені обставини позивачу та не повернув грошові кошти позивачу, а дав можливість ОСОБА_3 користуватися транспортним засобом як його власник, а тому суд правильно виходив з того, що спільними діями відповідачів, заподіяна майнова шкода позивачу, оскільки, ОСОБА_1, знімаючи на підставі доручення позивача з реєстрації автомобіль та передаючи його ОСОБА_3, який в подальшому був відчужений, зобов'язані були повернути грошові кошти позивачу

В той же час , ОСОБА_3 маючи довіреність від позивача в порушення вимог ст. 238 ЦК України вчинив дії в своїх інтересах, у зв'язку з чим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2015 року визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6- автомобіля марки КІА модель SPORTAGE 2.01 Хетчбек -В легковий реєстраційний номер НОМЕР_3 рік випуску 2005 на ім'я ОСОБА_3.( а.с. 19)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов обґрунтовано висновку про те, що ОСОБА_2 як власник автомобіля не отримав коштів від продажу власного автомобіля, при цьому суд першої інстанції виходив з того, що судами установлено, що саме спільним діями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позивачу було завдано шкоди , щодо неодержання коштів у зв'язку з виконанням доручення щодо продажу автомобіля, а тому суд дійшов правильного висновку про солідарне стягнення з відповідачів коштів у розмірі 294 357, 40 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що позивач продав автомобіль з власної волі , що підтверджується довідкою рахунком № 606849 від 01.08.2012, а ОСОБА_1 жодних дій по продажу автомобіля не вчиняв , не заслуговують на увагу , оскільки згідно довідки - рахунку № 606849 від 01 серпня 2012 року саме ОСОБА_1 на підставі довіреності від позивача зняв з реєстрації належний йому автомобіль з метою відчуження його ОСОБА_3 і відповідно до наданої йому довіреності зобов'язаний був виконати доручення в інтересах позивача та повідомити його про виконання цього доручення і передати грошові кошти за відчужений автомобіль, оскільки саме з цією метою він знімав його з реєстрації ( а.с. 76).

Зазначена обставина слугувала підставою до реєстрації транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3, тобто відчуження транспортного засобу позивача без передачі грошових коштів позивачу.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: