Справа № 2-2282/11
Провадження № 2/211/1657/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 листопада 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

за участю:

представника позивача Панфілової Н.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «КристалБанк», ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання припиненим договору поруки, -

ВСТАНОВИВ

26.07.2011 року Публічне акціонерне товариство «Терра Банк» ( на теперішній час правонаступником є Публічне акціонерне товариство «КристалБанк») звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Публічним акціонерним товариством «КристалБанк» вказаний позов було уточнено. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 26.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Інвест Кредит Банк» ( правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Терра Банк») та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір №688-Ф/07/10, відповідно до якого йому надано кредит на придбання автомобілю в сумі 49744 гривень зі сплатою процентів в розмірі 20% річних з кінцевим терміном погашення 25.09.2014 року. Відповідно до п.1 Додаткового правочину від 11.09.2007 року до Кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання умов Кредитного договору Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20% від суми кредиту, що обумовлено в п.1.1.Договору. В якості забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним Кредитним договором 26.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №117/3-П/07/10. Відповідно до його умов якого вона несе солідарну відповідальність перед позивачем за виконання умов Кредитного договору. ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про порушення ОСОБА_3 своїх зобов'язань за Кредитним договором. Зобов'язання за кредитним договором не виконані, у зв'язку з чим станом на 22.07.2011 року загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 84 997 грн. 63 коп., з яких 21 920,0 грн.- строкова заборгованість за кредитом; 24 193,11 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 12 157,08 грн. - проценти нараховані на строкову заборгованість за кредитом; 11587,15 грн. - проценти нараховані на прострочену заборгованість за кредитом; 5191,49 грн. -пеня за несвоєчасну сплату процентів; 9948,80 грн. - штраф за неналежне виконання умов кредитного договору. Позивач зазначає, що постановою правління Національного банку України від 06.08.2014 року № 463/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Терра банк" до категорії проблемних" його віднесено до категорії проблемних. Постановою правління національного банку України від 21.08.2014 року № 518 "Про віднесення ПАТ "Терра Банк" до категорії неплатоспроможних, ПАТ "Терра банк" віднесено до категорії неплатоспроможних. З метою реалізації вказаної норми Закону та для виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ "Терра банк" фондом гарантування вкладів фізичних осіб було створено ПАТ "Перехідний банк Кристалбанк". А з 14.04.2015 року усі права та обов'язки кредитора за кредитним договором № 688-Ф/07/10 від 26.09.2007 року та договором поруки № 117/3-П/0710 від 26.09.2007 року належать не ПАТ «Перехідний банк Кристалбанк", а ПАТ "Кристалбанк". На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» (код ЄДРОУ 39544699, місцезнаходження 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2) заборгованість за кредитним договором № 688-Ф/07/10 від 26.09.2007 року станом на 22.07.2011 року у розмірі 84997,63 грн., судовий збір у розмірі 849,98 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

06 вересня 2016 року представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подано зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «КристалБанк», ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання припиненим договору поруки, який ухвалою суду від 06.09.2016 року прийнятий в одне провадження разом з первісним позовом. В обґрунтуванні зустрічного позову представник відповідача послався на те, що в матеріалах справи наявний додатковий правочин від 26.09.2007 року до кредитного договору від 26.09.2007 року № 688-Ф/07/10, згідно якого змінюються зобов'язання ОСОБА_4, внаслідок чого збільшується обсяг її відповідальності. Так, вказано, що позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 % від суми кредиту, визначеної пунктом 1.1 кредитного договору від 26.09.2007 року № 688-Ф/07/10, вказано що зазначений правочин є невід'ємною частиною кредитного договору від 26.09.2007 року № 688-Ф/07/10. ОСОБА_4 згоди на збільшення відповідальності внаслідок укладання додаткового правочину не давала. Враховуючи те, що п 4.1 договору поруки не відповідає приписам ч. 1 ст. 203 ЦК України, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини в частині невідповідності приписам ст. 559 ч. 1 ЦК України є нікчемними у відповідності до ч. 2 ст. 203 ЦК України. Представник відповідача за первісним позовом вважає, що договір поруки від 26.09.2007 року № 117/3-П/07/10 є припиненим з дня підписання додаткового правочину до кредитного договору про існування якого стало відомо лише при оскарженні заочного рішення. Позивач за первісним позовом вважає, що договір поруки від 26.09.2007 року № 117/3-П/07/10 є припиненим у зв'язку з пропущенням шестимісячного терміну пред'явлення вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання - щомісячної сплати кредиту у розмірі 592,00 грн. Окрім того, в матеріалах справа є вимога від 10.09.2010 року № 892 згідно якої позивач повідомлявся про неналежне виконання умов договору. Таким чином надіславши вимогу 10.09.2010 року № 892 про часткове дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання з 25 вересня 2014 року на іншу дату і був зобов'язаний пред'явити позов протягом 6 місяців від дати проявлення такої вимоги. В матеріалах справи наявне повідомлення про вручення що ніби то відправлено 25/9 та ніби то отримано позивачем 30.09.2009 року, однак така вимога не отримувалась та невідомо походження такого поштового повідомлення. На підставі вищевикладеного, просить визнати припиненим договір поруки від 26.09.2007 року № 117/3-П/07/10 та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень.

В судовому засіданні представника позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом Панфілова Н.В. позовні вимоги підтримала повністю, у зустрічному позові просила відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним ОСОБА_2 просив зустрічний позов задовольнити та визнати припиненим договір поруки від 26.09.2007 року № 117/3-П/07/10.

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

26.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Інвест Кредит Банк»(правонаступником якого є ПАТ «Терра Банк») та ОСОБА_3, був укладений Кредитний договір №688-Ф/07/10, відповідно до якого йому надано кредит на придбання автомобілю в сумі 49744 гривень зі сплатою процентів в розмірі 20% річних з кінцевим терміном погашення 25.09.2014 року. Відповідно до п. 4.2 даного договору при непогашенні кредиту в термін вказаний в абзаці першому пункту 1.4 цього договору заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. При цьому на залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування процентів здійснюється в подвійній ставці вказаній в пункті 1.3 цього договору. Відповідно до п 4.3 даного договору, у разі порушення строків погашення процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку за кожний день прострочення платежів пеню у розмірі, що розраховується виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період , за який сплачується пеня, від суми своєчасно не повернутих коштів (а.с. 10 -копія кредитного договору).

Відповідно до п.1 Додаткового правочину від 11.09.2007 року до Кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання умов Кредитного договору Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20% від суми кредиту, що обумовлено в п.1.1.Договору (а.с. 11- копія додаткового правочину).

В якості забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним Кредитним договором 26.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №117/3-П/07/10. Відповідно до його умов вона несе солідарну відповідальність перед позивачем за виконання умов Кредитного договору (а.с.3- копія договору поруки).

Банк свої зобов'язання виконав, перерахувавши ОСОБА_3 суму у розмірі 49744,00 грн. (а.с. 140- заява на перерахування коштів, а.с. 141- копія меморіального ордеру).

Проте відповідачами, зобов'язання за кредитним договором не виконані, у зв'язку з чим станом на 22.07.2011 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 84 997 грн. 63 коп., з яких 21 920,0 грн.- строкова заборгованість за кредитом; 24 193,11 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 12 157,08 грн. -проценти нараховані на строкову заборгованість за кредитом; 11587,15 грн. -проценти нараховані на прострочену заборгованість за кредитом; 5191,49 грн. -пеня за несвоєчасну сплату процентів; 9948,80 грн. -штраф за неналежне виконання умов кредитного договору (а.с.16-17 - копія розрахунку).

Поручителю ОСОБА_4 було направлено вимогу про повернення простроченої заборгованості по кредитному договору від 10.09.2010 року, яка залишилась без задоволення (а.с.14- вимога, а.с.15- повідомлення).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі.

Згідно положень частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.

Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України).

Згідно положень ч.1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука - це спеціальний додатковий захід майнового характеру, який спрямований на забезпечення належного виконання основного зобов'язання.

Зі змісту статті 553 ЦК України випливає, що обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Зі змісту ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст.555 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 651 ЦК України визначено, що зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору, зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов, що закріплено у ч.1 ст.653 ЦК України.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення загального розміру наданих кредитних коштів та, відповідно, щомісячних платежів щодо повернення цих коштів, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Отже, припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України можливе лише у разі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, тобто в зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, будь яке збільшення зобов'язання, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Аналогічну правову позицію щодо припинення поруки з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди висловив Верховний Суд України у постановах № 6-67цс11 від 19 грудня 2011 року, № 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року, № 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року, № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 року, № 6-990цс15 від 27 січня 2016 року, за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Згідно п. 1.1 договору поруки, поручитель ОСОБА_4 зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № 688-Ф/07/10 від 26.09.2007 року. П. 6.3 Кредитного договору встановлено, що зміни до договору оформлюються додатковими правочинами у письмовій формі, які є невід'ємною частиною цього договору, тож, при підписанні договору поруки 26.09.2007 року поручитель ОСОБА_4 була ознайомлена з заключними положеннями кредитного договору та порядку внесення змін до кредитного договору. Крім того відповідно до п. до п.4.1 вказаного договору поруки внесення змін і доповнень не допускається без згоди Поручителя. У разі неотримання такої згоди, Поручитель відповідає по зобов'язанню без урахування зазначених змін За таких обставин, твердження представника відповідача-позивача про припинення в повному обсязі поруки у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності є безпідставними.

За правилами ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 5.1 Договору поруки визначено, що дія договору поруки припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Згідно п.2.1 договору поруки № 794177/ФЛ-П від 26.03.2008 року, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору при умові, що в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання у цілому чи у будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій частині)

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно умов кредитного договору, строк погашення зобов'язання у повному обсязі є 25.09.2014 року, з позовом до суду банк звернувся 26.07.2011 року, а отже договір поруки не припинився оскільки основний договір на той час діяв, і строк його виконання не минув.

Посилання представника позивача по зустрічному позову, що банк пред'явив поручителю вимогу 10.09.2010 року тим самим змінивши строк виконання основного зобов'язання на іншу дату і був зобов'язаний пред'явити позов протягом 6 місяців з дати пред'явлення такої вимоги, що в свою чергу є підставою для визнання поруки припиненою, є помилковим, оскільки з матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду в межах строку позовної давності, який встановлений кредитним договором. Кредитор вправі поза межами шестимісячного строку, але до спливу позовної давності за основою вимогою, пред'явити позов до поручителя про стягнення суми боргу боржника.

Таким чином, суд вважає, що позивачем дотримано строки передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя, а тому зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «КристалБанк», ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання припиненим договору поруки підлягає залишенню без задоволення.

Посилання на те, що поручитель не отримувала досудову вимогу банку не впливає на право банку для звернення до суду, в установленому законом порядку.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів штрафу відповідно до умов Додаткового правочину, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за порушення умов договору слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

Суд вважає, що сума загальної заборгованості за кредитним договором за виключенням нарахованого позивачем штрафу, в розмірі 75048,83 грн., підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача, оскільки відповідачі не виконували належним чином умови кредитного договору, а отже порушили взяті на себе грошові зобов'язання.

Згідно ч. 5,6 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від17.10.2014№10, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Тож з відповідачів в порядку ст. 88 ЦПК України, підлягає пропорційному стягненню витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Первісний позов Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» (код ЄДРОУ 39544699, місцезнаходження 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2) заборгованість за кредитним договором № 688-Ф/07/10 від 26.09.2007 року станом на 22.07.2011 року у розмірі 75048 ( сімдесят п'ять тисяч сорок вісім ) гривень 83 копійки.

В інший частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» (код ЄДРОУ 39544699, місцезнаходження 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2) витрати по сплаті держмита в сумі 424(чотириста двадцять чотири) гривні 99 копійок та 60 (шістдесят) гривень по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КристалБанк» (код ЄДРОУ 39544699, місцезнаходження 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 2) витрати по сплаті держмита в сумі 424(чотириста двадцять чотири) гривні 99 копійок та 60 (шістдесят) гривень по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «КристалБанк», ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання припиненим договору поруки - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. А. Папарига