Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/1782/14-ц Головуючий у 1-й інст. Руденко З. Б.
Категорія 47 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В., Кочетова Л.Г.

при секретарі Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (треті особи: відділ Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області, Бистрицька сільська рада Ружинського району Житомирської області) про відновлення стану земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки у с.Бистрик Ружинського району на імя ОСОБА_2, а також свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки на її імя. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішень Бистрицької сільської ради її батьку ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були передані у власність земельні ділянки: ОСОБА_1 площами 0, 25 га і 0,13 га, а ОСОБА_2 0,25 га і 0,08 га. При передачі земельних ділянок у власність не були встановлені межі суміжних земельних ділянок, фактичні проміри не відповідають розмірам ділянок, зазначеним у державних актах. Позивач вважає, що отримані на підставі незаконних державних актів свідоцтва на право на спадщину також повинні бути визнані недійсними і скасовані. Під час розгляду справи доповнила вимоги і просила визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки на імя ОСОБА_4 (т.2 а.с.85).

У грудні 2014 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, в якій просила зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою демонтувати паркан і сарай, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000грн. В обґрунтування позову зазначила, що на належній їй земельній ділянці знаходяться сарай і паркан ОСОБА_1, що порушує її право власності і можливість користуватися земельною ділянкою.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року первісний позов задоволено частково визнані недійсними державні акти на імя ОСОБА_2 та на імя ОСОБА_4, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_1, у зустрічному позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що є чинними рішення сільської ради про передачу земельних ділянок у власність, тому не можуть бути визнані недійсними похідні від них державні акти.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підставі рішення Бистрицької сільської ради Ружинського району від 24 грудня 2009 року ОСОБА_4 були передані у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га і 0,13 га по вул.Леніна, 80 в с.Бистрик, а ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,25 га і 0,08 га по вул.Леніна, 82 і видані відповідні державні акти (т.1 а.с.126-129). Після смерті ОСОБА_4 належні ому земельні ділянки успадкувала дочка ОСОБА_1

Як вбачається з висновку судової земельно-технічної експертизи, розроблена технічна документація на передані у власність ОСОБА_4, ОСОБА_2 земельні ділянки не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Невідповідність полягає у невірному встановленні (визначенні) координат поворотних точок (т.2 а.с.3-30).

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.81,116,118 ЗК України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43, яка була чинною на час виготовлення технічної документації на спірні земельні ділянки, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для визнання правовстановлюючих документів на них недійсними. Правильним є і висновок суду про те, що визнання недійсними державних актів на імя ОСОБА_2 виключає можливість задоволення зустрічного позову.

Верховним Судом України у постанові від 04.06.20154 року (справа №6-46цс14) висловлена правова позиція наступного змісту. Відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 відхилити.

Залишити без змін рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: