Справа № 130/1558/16-ц Провадження № 22-ц/772/3302/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О. Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Луценка В.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до Жмеринського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 2002 по 2010 роки вона з відповідачем проживали в цивільному шлюбі, в період якого ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилась спільна дочка ОСОБА_6, яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

Наразі з відповідачем сімейних стосунків вони не підтримують, проживають окремо. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати неповнолітню дитину, а вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років від іншого шлюбу, отримує державну допомогу в розмірі 1075 грн., інших доходів не має, а тому цих коштів на утримання дітей не вистачає. Зазначила, що на її пропозицію домовитись про участь в утриманні дочки відповідач не реагує.

Зважаючи на те, що відповідач офіційно не працює, інших утриманців він не має, стан його здоров'я нормальний, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, в розмірі 800 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви, до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 12.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10, а також одноразово на користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору (р/р 0006 в Банку ГУДКУ у Вінницькій області, МФО 802015, , рядок 1.1.2.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині розміру стягнення аліментів, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення в частині розміру стягуваних з нього аліментів змінити, зменшивши їх до 400 грн. щомісячно, при цьому в частині стягнення з нього судового збору оскаржуване рішення скасувати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропуіцення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Турбота-1» від 23.06.2016 року за № 113 (а.с.4) позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, разом із дочкою ОСОБА_6, 2004 року народження, яка знаходиться на її утриманні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково визначив достатнім розмір оспорюваних аліментів в сумі 600 грн., що пропорційно дорівнюючи половині прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років забезпечуватиме достатнє утримання дитини з боку відповідача, надання якого є рівним обов'язком обох батьків, надто за відсутності у відповідача інших осіб на утриманні, а також не порушуватиме прав відповідача, у тому числі щодо незадовільного стану його здоров'я, оскільки така сума аліментів є суттєво меншою максимально можливого розміру відрахувань аліментів із пенсії платника.

В поданій апеляційній скарзі, заявник з таким висновком не погодився, та зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, так як є інвалідом 2 групи загального захворювання, отримує пенсію в розмірі 1721.50 грн., а тому не має змоги сплачувати таку суму відповідачці.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

ОСОБА_2 просила стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. (а.с. 1).

Проте, згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи внаслідок загального захворювання (а.с. 26).

Як свідчить довідка Управління пенсійного фонду України у Барському районі № 2150/1327/13 відповідач отримує пенсію в розмірі 1721,50 грн, тобто має регулярний стабільний дохід.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її розгляду, не надав належної оцінки наявним у справі доказам в їх сукупності, зокрема тому, що відповідач являється інвалідом другої групи, отримує пенсію, що в силу положень ст. 183 СК України дає підстави для визначення розміру аліментів саме у частці від його доходів.

Визначаючи розмір аліментів, що необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6, колегія суддів враховує матеріальне становище відповідача, яке дозволяє йому утримувати дитину, і тому вважає можливим визначити розмір аліментів які будуть стягуватися з нього в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу).

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 9. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Як зазначалось вище, ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, в силу чого, з урахуванням викладеного, він звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати (судовий збір) підлягає компенсації за рахунок держави.

Відтак, рішення суду в порядку ст.309 ЦПК України підлягає скасування з ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення по суті позовних вимог, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі ? частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: