ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/972/16-ц
"16" листопада 2016 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участю секретаря судового засідання Донець М.В., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Обставини справи:
11.10.2016 до суду звернувся Орган опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі Позивач) до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про позбавлення останньої батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_1 Також просили стягнути аліменти в розмірі ? з усіх доходів Відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 05.08.2016 на комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав Відповідача. У ході проведення засідання встановлено, що на даний час малолітня дитина проживає у громадянки ОСОБА_3, яка є її біологічною бабусею, за адресою: вулиця Дачна, будинок № 2, селище Курилівка, Петриківського району, так як Відповідач самоусунулась від виховання дитини, перестала спілкуватись з нею, піклуватись про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням дитини; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Згідно із характеристикою з місця навчання дитини мати не цікавиться життям та вихованням своєї дитини, батьківські збори не відвідує, звязок з класним керівником не підтримує, дівчина проживає з бабусею, яка піклується про неї. 21.08.2016 працівники служби у справах дітей райдержадміністрації та центру соціальних служб перевірили умови проживання Відповідачки. На момент обстеження Відповідач та ОСОБА_4 (співмешканець) перебували у нетверезому стані, спілкуватися з працівниками служби не мали бажання та виявляли агресію. Крім цього, раніше 02.03.2016 розглядалось питання щодо невиконання Відповідачем батьківських обовязків та було прийнято рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків. Відповідач офіційно ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не приділяє уваги навчанню, вихованню своєї доньки, матеріально не забезпечує.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, просила задовольнити позов повністю.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки не повідомила.
Суд зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
Відповідачка є матірю одиначкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Як пояснила свідок ОСОБА_3, вона є біологічною бабусею ОСОБА_1, біологічним батьком якої є ОСОБА_4 співмешканець Відповідачки. Все почалося відтоді, коли їй в ночі зателефонувала онука, та сказала, що до неї ліг "чужий дядя". Дочекавшись можливості добратися до неї, приїхавши за місцем мешканням Відповідачки виявила, що остання, ОСОБА_4 та його товариш перебували с стані алкогольного сп'яніння, на всі зауваження реагували агресивно. Дитина була головною. На пропозицію забрати дитину, їй відмовили. Про вказані події повідомила відповідні служби. Однак в наступному запропонувавши вилікувати дитину від вошей та забрала її до себе. Потім Відповідачка написала заяву на підставі якої змогли перевести дитину до школи за місцем її проживання. З листопада 2015 року дитина проживає разом з нею. Зазначила, що Відповідач та ОСОБА_4 ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, вступають у статеві зносини не звертаючи уваги на присутність дитини. Також повідомила, що надалі планує оформити опіку над дитиною.
Згідно довідок Курилівської середньої загальноосвітньої школи від 02.08.2016 та від 08.09.2016, ОСОБА_1 навчається в школі з 26.11.2016. За період навчання дитини у школі батьки дитини жодного разу не відвідували заклад та не цікавилися шкільним життям дитини. Також відповідно до характеристики на ОСОБА_1 як учениці ІНФОРМАЦІЯ_2, навчанням та вихованням займається ОСОБА_3; завдяки спільним зусиллям останньої та школи було надолужено достатню частину пропущеного учбового матеріалу.
Покази допитаного свідка підтверджуються довідкою Курилівської селищної ради від 09.09.2016, згідно якої ОСОБА_1 з листопада 2015 року постійно проживає без реєстрації у ОСОБА_3
Під час обстеженням житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 01.03.2016 встановлено, що умови проживання неповнолітньої є незадовільними, зокрема брудний посуд, продукти харчування відсутні, постільна білизна відсутня, по всьому будинку розкидані речі. Умови для виховання та розвитку дитини не створено. При перевірці Відповідач перебувала в нетверезому стані.
При повторному обстеженні умов проживання 21.07.2016, Відповідач та її співмешканець були у нетверезому стані, останній мав на лиці синці. З обстеження кімнат зрозуміло, що Відповідач зловживала спиртними напоями протягом багатьох днів. По всіх кімнатах розкидані речі, порожні пляшки з-під горілки, посуд не митий, їжі немає. Умови для проживання дитини не створені.
Згідно акта обстеження умов проживання ОСОБА_3, встановлено, що разом з останньою зокрема проживає ОСОБА_1 Зі слів сусідів ОСОБА_3 самостійно займається вихованням онуки ОСОБА_1 Батьки останньої проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, вихованням доньки не займаються.
У своєму висновку про позбавлення батьківських прав Відповідача, Позивач вважає за доцільне направити матеріали до суду для вирішення питання про позбавлення батьківських прав відносно її дитини, як такої що самоусунулася від виховання та піклування дитини. Зокрема у висновку зазначено, що 05.08.2016 на комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації № 07 було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 У ході проведення засідання встановлено, що на даний час малолітня дитина ОСОБА_1 проживає у громадянки ОСОБА_3, яка є її бабусею, у звязку з тим, що мати ОСОБА_2 самоусунулась від виховання дитини, перестала спілкуватись з дитиною, піклуватись про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням дитини; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. 21.08.2016 працівники служби у справах дітей райдержадміністрації та центру соціальних служб перевірили умови проживання Відповідачки. На момент обстеження Відповідач та ОСОБА_4 (співмешканець) перебували у нетверезому стані, спілкуватися з працівниками служби не мали бажання та виявляли агресію. На комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 02.03.2016 № 02 розглядалось питання щодо невиконання батьківських обовязків громадянкою ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1 та було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків. Відповідач офіційно ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не приділяє уваги навчанню, вихованню своєї доньки, матеріально не забезпечує.
Суд зауважує, що в Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), Конвенції ООН про права дитини (1989 р.), міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.) "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любов і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".
Закон України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи які їх заміняють, мають право і зобовязанні виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У статті 150 Сімейного кодексу України визначені обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
За змістом ст. 155 ч.4 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом, зокрема позбавлення батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей.
Суд зазначає, ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені факти, як кожний окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачкою під час судового розгляду не було надано жодного доказу у підтвердження того, що вона протягом значного періоду часу не виконувала своїх батьківських обов'язків з поважних причин.
Судом не встановлено, що Відповідачці перешкоджали належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, так як доказів на підтвердження цих обставинам надано не було.
За таких обставин, надавши оцінку дослідженим доказам та поясненням сторін і свідка, суд дійшов висновку, так як Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, передбачених законодавством України та нехтує загальновстановленими нормами моралі суспільства, вона підлягає позбавленню батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.
Щодо вимог про стягнення аліментів, суд зазначає таке.
Виходячи з положень статей 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Частиною 2 ст. 182, ст. 183 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
За приписами 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліменти інших дітей,непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.
При цьому суд зауважує, що за приписами ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Відповідач є працездатною, за час перебування дитини у ОСОБА_3 матеріальної допомоги та взагалі свого обовязку щодо утримання дитини не виконувала, що Відповідачкою в порушення вимог статей 10 та 60 ЦПК України не спростовано.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність обовязку та можливості Відповідача сплачувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, на користь малолітньої починаючи з дати предявлення позову.
Оскільки позивач на підставі ст. 3 ч.2 п.14 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при зверненні із заявами до суду щодо захисту прав малолітніх осіб, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави в розмірі 1102,40 грн., так як ставка, яка підлягає сплаті за подання по кожній вимозі позову складає 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 212, 215, 218, 226-228 ЦПК України, суд, -
Позов Органу опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія 1-КИ № 182389 від 03 липня 2008 року видане Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області).
Стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, до її повноліття але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1, починаючи з 11 жовтня 2016 року.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення щодо стягнення аліментів в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір по справі в розмірі 1102 (тисяча сто дві) грн. 40 коп. на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 21.11.2016.

Суддя ОСОБА_6