Справа № 525/1479/15-ц
Провадження № 2/525/61/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 04.07.2011 року, відкрилась спадщина, яка складається з приватизованої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,78 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

Вказана земельна ділянка належала померлій ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ПЛ №096656 від 03.09.2004 року, реєстраційний №07.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця, тобто с. Бехтерщина Великобагачанського району Полтавської області.

Спадкова справа №485/2011 на померлу 04.07.2011 року ОСОБА_5 заведена державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках на вказану спадщину являються діти померлої ОСОБА_5 він, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (дочка померлої).

Як вказує позивач ОСОБА_1, він та його сестра ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері. Інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством України, не має. ОСОБА_4 на даний час не оформляє юридично своє право на частину (1/2) спадщини (земельну ділянку), то вона залучена до розгляду справи у позовній заяві як третя особа. Також позивач вказує, що у звязку з тим, що правовстановлюючий документ (державний акт на право приватної власності) на вищевказану земельну ділянку втрачено, державний нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку в даний час не можливо, так як відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати в порядку спадкування за законом після померлої 04.07.2011 року його матері ОСОБА_5 право власності на 1/2 (одну другу) частку приватизованої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,78 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №096656 від 03.09.2004 року, реєстраційний №07 (а.с.а.с.2-3).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 04.02.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавській області (а.с.44).

В судове засідання ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи в порядку ст.158 ЦПК України, підтримання позовних вимог та просив задовольнити позов про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування (а.с.59).

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява про визнання позову в повному обсязі та про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.55).

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавської області не зявився, даний відповідач належним чином рекомендованим листом з повідомленням сповіщений про день та час розгляду справи, по справі надійшли письмові пояснення щодо заявленого позову (а.с.а.с.30,36-37).

Третя особа ОСОБА_4 належним чином сповіщена про день і час розгляду справи (а.с.58).

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі в судове засідання не зявився, від даного відділу надійшов лист про розгляд справи у відсутність представника відділу та не заперечення щодо задоволення позову ОСОБА_1 (а.с.60).

Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 22.02.2016 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що мати позивача у справі ОСОБА_1 ОСОБА_5 (а.с.5), постійним місцем реєстрації та проживання якої було с. Бехтерщина Великобагачанського району Полтавської області, померла 04 липня 2011 року, про що виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.4).

З довідки №684 від 07.12.2015 року, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що померла 04.07.2011 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з нею були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 син; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 онука; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 правнука; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 - онука (а.с.6).

З листа в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі №01-04-55/131 від 11.12.2015 року вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №096656 площею 7,78 га, розташованої на адмінтериторії ОСОБА_2 сільської ради виданий 03.09.2004 року на гр. ОСОБА_5 (а.с.7).

З інформації про грошову оцінку земельної ділянки №01-04-02/202 від 23.11.2015 року виданої відділом Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області вбачається, що згідно технічної документації про передачу у власність земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 (державний акт серія ПЛ №096656, реєстраційний №07) за адресою: ОСОБА_2 сільська рада Великобагачанського району Полтавської області передано 7,78 га земель, в тому числі ріллі 7,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Грошова оцінка земельної ділянки відповідно до розпорядження голови Великобагачанської райдержадміністрації №314 від 27.07.2004 року становить 46365,00 грн. з коефіцієнтом інфляції 2,465. Станом на 23 листопада 2015 року становить: рілля 264035 грн. 28 коп. з урахованими коефіцієнтами індексації 3,997 та 1,756. Загальна грошова оцінка земельної ділянки складає 264035 грн. 28 коп. (а.с.8).

Виконуюча обовязки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_9 постановою від 06.08.2014 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку спадкової земельної ділянки площею 7,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлої 04 липня 2011 року ОСОБА_5, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на земельні ділянки (а.с.9).

З повідомлення виконуючої обовязки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_9 №01-09/2 від 12.01.2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та копій документів з матеріалів спадкової справи №485/2011 вбачається, що після померлої ОСОБА_5, яка померла 04.07.2011 року, останнім місцем проживання якої було с. Бехтерщина Великобагачанського району Полтавської області, заведена спадкова справа №485/2011; надійшли заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_4; інших заяв про прийняття спадщини відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтва про право на спадщину ще не видавалися (а.с.а.с.23-28).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємець (позивач у справі) після померлої ОСОБА_5 ОСОБА_1, який у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5, але у звязку з втратою оригіналу Державного акту на право приватної власності на належну ОСОБА_5 земельну ділянку серія ПЛ №096656 від 03.09.2004 року, реєстраційний №07, яким при житті посвідчувалось її право власності на неї та який позивач повинен подати нотаріусу для видачі ним свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку спадкової земельної ділянки, не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину (на 1/2 частку спадкової земельної ділянки площею 7,78 га), яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ №096656 від 03.09.2004 року, реєстраційний №07. При цьому, дочка померлої ОСОБА_5 ОСОБА_4, як спадкоємець за законом першої черги, яка також у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері, має право на 1/2 частку вищевказаної спадкової земельної ділянки, однак в даний час не зверталася за видачею відповідного свідоцтва на належну їй частку (1/2) спадкової земельної ділянки, що залишилася після смерті матері ОСОБА_5, тому у справі вона залучена як третя особа. Звернення позивача ОСОБА_1 з вищевказаним позовом до суду не є перешкодою для реалізації іншим спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_4 свого права спадкування після смерті матері на 1/2 частку вищевказаної земельної ділянки.

В контексті розгляду даного позову та заявлених позовних вимог суд враховує зміст п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Також, в контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_10 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, а також підстав, які наведені у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої 04.07.2011 року його матері ОСОБА_5 права власності на 1/2 (одну другу) частку приватизованої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,78 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №096656 від 03.09.2004 року, реєстраційний №07.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та ОСОБА_3 управління Держземагенства у Полтавській області, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,1216-1218,1254,1233,ч.1 ст.1268,ст.ст.1269,1270,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ст.ст.3,10,11,57,60,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В порядку спадкування за законом після померлої 04.07.2011 року матері ОСОБА_5, останнім постійним місцем проживання якої було с. Бехтерщина Великобагачанського району Полтавської області, визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на 1/2 (одну другу) частку приватизованої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,78 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ №096656 від 03.09.2004 року, реєстраційний №07.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя