Справа № 459/1274/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/3861/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди , -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 000 грн., покликаючись на те, що органом державної влади Сокальським районним судом порушено права гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали від 28 травня 2014 року у справі № 454/1458/14-ц в результаті чого суддя Сокальського районного суду Львівської області мав намір позбавити позивача доступу до правосуддя та грубо порушив конституційні права гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України. 26 травня 2014 року позивачем до Сокальського районного суду Львівської області було подано позовну заяву до Генеральної прокуратури України про стягнення моральної шкоди нанесеної в результаті протиправних дій. 05 червня 2014 року з Сокальського районного суду Львівської області позивач отримав ухвалу від 28 травня 2014 року про відмову у відкритті провадження у вищезазначеній справі. Вказана ухвала є завідомо не правосудна, не грунтується на законності, верховенстві права, на вимогах закону. Шляхом порушення норм Конституції України суддею Сокальського районного суду Львівської області позивачу було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у звязку із позбавленням права доступу до правосуддя.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 16 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Сокальського районного суду Львівської області, держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди скасовано, питання про відкриття провадження у справі в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 18 січня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Державну казначейську службу України.

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Заочне рішення оскаржено позивачем у апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, покликаючись на незаконність і необгрунтованість судового рішення позивач просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов. Вважає, що оскаржене рішення було прийняте без дотримання Конституції та законів України, суддя першої інстанції в оскарженому рішенні не оцінив всіх доказів, і даний позов був вирішений відповідно до внутрішнього переконання судді, але не грунтувався на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання 02 червня 2016 року ніхто із осіб, які беруть участь у справі, не з»явився.

У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації , моральних переживань у зв»язку з позбавленням права доступу до правосуддя, було порушено нормальні життєві зв»язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують з нього повторюючи, як він стверджуючи , що живе та діє в межах закону не може доказати свою правоту в судах, адже кожне рішення суду, яке відмовляє в задоволенні його вимог, говорить, що його вимоги незаконні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свої висновки посиланням на те, нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено розгляду судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов»язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання). Крім цього, суд першої інстанції послався на те, що застосування положень ч. 6 ст. 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема суду, які не пов»язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

При цьому , суд першої інстанції не звернув уваги, що в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 09 грудня 2015 року , постановленій у цій справі ( а.с. 68-69), зазначається, що «висновок апеляційного суду про те, що застосування положення ст. 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність , зокрема суду, які не пов»язані із здійсненням правосуддя , відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акта органом судової влади , не відповідає змісту ст. 56 Конституції України та самим положенням ст. 1176 ЦК України».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з посиланням на те, що у даному спорі не підлягали застосуванню положення ч. 6 ст. 1176 ЦК України є помилковим, оскільки позовні вимоги позивач обґрунтовував посиланням на те, що моральна шкода була завдана йому незаконними процесуальними діями суду , а не - іншими діями чи бездіяльністю суду.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з інших підстав, ніж ті підстави, на які послався суд першої інстанції.

Пунктом 2. Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз »яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію" , ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права" ;

- при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди наступає, лише у випадках, передбачених законодавством.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду(1). Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (2). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (5). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (6).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4 ) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Протиправність діяння полягає у невиконанні юридичного обов»язку встановленого нормою права. Відповідно до форм юридичних обов»язків протиправність виступає у формі дії і бездіяльності. При цьому, під протиправною поведінкою розуміють поведінку , що заборонена законом, а під протиправною бездіяльністю не вчинення особою дій, які вона була зобов»язана за законом вчинити.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації , моральних переживань у зв»язку з позбавленням права доступу до правосуддя, було порушено нормальні життєві зв»язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують з нього повторюючи, як він стверджуючи , що живе та діє в межах закону не може доказати свою правоту в судах, адже кожне рішення суду, яке відмовляє в задоволенні його вимог, говорить, що його вимоги незаконні.

Колегія суддів вважає, що поданими позивачем доказами не було доведено, що постановлення суддею Сокальського районного суду Львівської області Пахутом С.О. ухвали від 28 травня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі № 454/1458/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про стягнення моральної шкоди (а.с. 8) було злочинним (що було б встановлено вироком суду, який набрав законної сили), тобто - таким, що призвело до порушення прав позивача і спричинення йому моральної шкоди, передбаченої п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України .

Враховуючи обставини справи в їх об»єктивній сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність, встановлених ч. 5 ст. 1176 ЦК України підстав, для покладення на державу обов»язку відшкодування позивачеві моральної шкоди, та про відмову у задоволенні позову з вищенаведених міркувань.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 квітня 2016 року скасувати і ухвалити нове .

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_3