АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5127/16 Справа № 2/0417/7797/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року рішення районного суду скасовано. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191 765 грн. 37 коп.; солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191 765 грн. 37 коп.; солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191 765 грн. 37 коп.; солідарно зі ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 206281 від 08 лютого 2008 року, за умовами якого позивач зобовязався надати кредит у сумі 186345,00 грн. на термін до 27 грудня 2012 року для придбання автотранспорту, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки.

08 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 281-2, згідно якого останній зобовязався солідарно відповідати перед банком за виконання ОСОБА_4 своїх обовязків за кредитним договором № 206281 від 08 лютого 2008 року в тому ж розмірі, що і ОСОБА_4, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій.

Аналогічні договори поруки № 281-3, 281-4 від 08 травня 2008 року було укладено з ОСОБА_8 та ОСОБА_7, з кожним окремо.

20 жовтня 2010 року укладено договір поруки № 167 з ПАТ «Акцент Банк» у розмірі 200 грн. за невиконання боржником зобовязань за кредитним договором № 206281 від 08 лютого 2008 року.

Відповідач належним образом не виконував свої зобовязання, в результаті чого, станом на 12 листопада 2012 року, заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № 206281 від 08 лютого 2008 року становить 199724,29 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 125886,23 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 48230,76 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 4099,60 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 11758,92 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 9498,78 грн.

Зобовязання за кредитним договором, крім договорів поруки, забезпечені договором застави автотранспорту № 281-1 від 08 лютого 2008 року, згідно якому ОСОБА_4 передав Банку у заставу, автомобіль марки Рено-Магнум 480, 2000 р.в., д/н НОМЕР_1.

Згідно акту прийому автомобіля від 21 грудня 2008 року, ОСОБА_4 передав Банку вказаний автомобіль для його реалізації в рахунок погашення боргу за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року, що набрало законної сили, із позичальника та його поручителів вже стягнуто кредитну заборгованість, а доказів надіслання поручителям вимог про дострокове стягнення заборгованості не надано.

Колегія суддів, не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року у цивільній справі № 2-5044/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та філії ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості було задоволено позовні вимоги банка та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним № 206281 від 08 лютого 2008 року у розмірі 161905,00 грн. та судові витрати по справі. Дана заборгованість розрахована станом на 06 грудня 2010 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2011 року вказане заочне рішення було скасоване та ухвалою цього ж суду від 22 липня 2015 року позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 141-143).

Будь-яких стягнень за вказаним заочним рішенням не проводилось.

При зверненні з позовом до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області позивачем заявлялась вимога про стягнення заборгованості станом на 06.12.2010 р.

В позові, що розглядається, позивачем визначено розмір заборгованості з 07.12.2010 р. по 23.09.2011 р., в якій заборгованість станом на 06.12.2010 р. не увійшла та не стягується, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються наступними нормами матеріального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В п. 24 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», розяснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Як вбачається з кредитного договору, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором визначено п.1.3. кредитного договору 27 грудня 2012 року.

Пунктом 2.3.3 договору передбачено право банку на дострокове повернення кредиту, сплати винагород, комісії та відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, станом на 12 листопада 2012 року, заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № 206281 від 08 лютого 2008 року становить 199724,29 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 125886,23 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 48230,76 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 4099,60 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 11758,92 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 9498,78 грн. (а.с. 6-7).

При визначенні вказаного розміру заборгованості за кредитним договором позивачем враховано, що 14 січня 2010 року з прилюдних торгів реалізовано предмет застави автомобіль марки Рено-Магнум за ціною 108 500 грн. 99 коп., яка розподілена наступним чином: на погашення заборгованості по тілу кредиту направлено 6134,20 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту 43543,87 грн., заборгованість по процентам 44854,52 грн., заборгованість по пені 11712,63 грн., заборгованість по комісії 2254,78 грн. Заборгованість, яку просить стягнути позивач, зменшена на суму, що була отримана за рахунок проданого автомобіля.

Також позивачем враховано погашення кредиту особисто відповідачем в розмірі 49279 грн.

Колегія судді вважає за необхідне звернути увагу на те, що як зазначено в правовій позиції у справі N 6-2003цс15 (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З урахуванням зазначеного та того, що позивач просить стягнути пеню в розмірі 11758,92 грн. та штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 9498,78 грн., колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги лише в частині стягнення штрафів, а у стягненні пені відмовити.

Щодо вимог позивача до поручителів, колегія суддів виходить із зазначених вище положень ч.1 ст. 553, ч.4 ст.559 ЦК та зазначає, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, банк використав своє право на дострокове стягнення коштів за кредитним договором та звернувся до суду із відповідними позовами до відповідачів, включаючи поручителів. Такі дії банку не суперечать вимогам закону.

Що стосується предявлення позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк», то відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

У абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст. 17) або ГПК України (ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п. 15 зазначеної постанови Пленуму розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Враховуючи викладене, провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», необхідно закрити. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк», про стягнення заборгованості за договором кредиту віднесено до юрисдикції господарських судів.

Судові витрати в розмірі 2818,62 грн. підлягають стягненню з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України (а.с. 21, 87).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ч.1 ст.205, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 187965 грн. 37 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом 125886,23 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 48230,76 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 4099,60 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 9498,78 грн ; стягнути солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 187965 грн. 37 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом 125886,23 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 48230,76 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 4099,60 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 9498,78 грн; стягнути солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 187965 грн. 37 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом 125886,23 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 48230,76 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 4099,60 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 9498,78 грн

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 704,66 грн. з кожного.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: