Справа № 202/8866/15-ц
Провадження № 2/202/490/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, з урахуванням процентів, інфляційних та 3% річних у розмірі 76641,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 за договором позики у формі розписки від 03.08.2011 року отримав у ОСОБА_3 в борг 44429,00 грн., який зобовязався повернути до 31.12.2014 року. Згідно з договором про відступлення права вимоги від 12.10.2015 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 новому кредитору право вимоги від відповідача за договором позики від 03.08.2011 року повернення боргу в розмірі 44429,00 грн., процентів, 3% річних та інфляційних. У первісного кредитора виникло право вимоги повернення боргу з 31.12.2014 року. До цього часу борг відповідач первісному кредитору та позивачу не повернув. У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання свого зобовязання він повинен сплатити за період прострочення з 31.12.2014 року по 20.10.2015 року: основний борг 44 429,00 грн.; суму боргу з урахуванням індексу інфляції 16 927,46 грн.; 3% річних 1 069,95 грн.; проценти 14 215,32 грн. Загальна сума боргу 76 641,73 грн., яку й просить стягнути з відповідача.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 44429,00 грн. зі строком повернення до 31 грудня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

12 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за Договором позики від 03.09.2011 року, укладений між первісним кредитором та ОСОБА_2

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день розгляду справи, інформація щодо сплати відповідачем суми заборгованості за розпискою від 03 серпня 2011 року суду не надана.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Таким чином заборгованість по розписці від 03 серпня 2011 року складає 44429,00 грн.

Отже, та обставина, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором позики від 03 серпня 2011 року знайшла своє підтвердження, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та їх задоволення в частині стягнення заборгованості в розмірі 44429,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми також підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача суми боргу за договором позики від 03 серпня 2011 з урахуванням індексу інфляції за період з 31.12.2014р. по 20.10.2015р., індекс інфляції складає 16 927,46 грн., сума якого також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних суд виходить з наступного. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем були нараховані відповідачу три проценти річних від простроченої суми, які відповідно до розрахунку наданого позивачем за період простроченої суми з 31.12.2014р. по 20.10.2015р. склали 1 069,95 грн.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем розмір процентів за період з 31.12.2014р. по 20.10.2015р. склали 14215,32 грн. За встановлених обставин позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 1000, 00 грн., суд вважає, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Позивач надав документальне підтвердження витрат на правову допомогу, однак розрахунок витрат у матеріалах справи відсутній, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 516, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 174, 213-218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) заборгованість за договорами позики від 03 серпня 2011 року у розмірі 76641грн. 73 коп., з яких: основний борг 44 429,00 грн.; проценти 14 215,32 грн.; сума боргу з урахуванням індексу інфляції 16 927,46 грн.; 3% річних 1 069,95 грн.;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 766 грн. 42 коп.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин