печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6620/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Матійчук Г.О.,

при секретарі Савченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника-юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

15 лютого 2016 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є., в якому останній просив тимчасово обмежити керівника боржника - громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України. В обґрунтування подання Нідченко Д.Є. зазначив, що у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на примусовому виконанні знаходяться виконавче провадження № 48272789 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» виконавчого збору у розмірі 927 101 грн. 77 коп. На сьогоднішній день підприємство-боржник ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань. З метою забезпечення примусового виконання рішення суду державний виконавець звернувся до суду з зазначеним поданням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, без виклику чи повідомлення сторін чи інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом було реалізовано приписи вказаної норми шляхом повідомлення державного виконавця про судове засідання, проте останній в судове засідання не з'явився, при цьому зазначивши в поданні про розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали подання, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року визначають, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, у зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до п.п.11.1.1 - 11.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, подання повинно містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю; підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань; у поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити, у разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. Крім того, до подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби); відомості про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Зважаючи на те, що стадія виконання рішення суду є невід'ємною частиною судового розгляду, при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд виходить із загальних принципів обов'язковості доказування і подання доказів встановлених ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Головний державний виконавець не надав суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов'язання, в тому числі має намір залишити територію України. Тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон має обмежений термін дії. У матеріалах справи відсутні відомості про те, чи термін дії паспорту не закінчився та чи поновлювався закордонний паспорт.

Крім того, суд звертає увагу державного виконавця на те, що зобов'язання за вказаними рішеннями не вимагають особистого його виконання боржником - керівником юридичної особи.

Виходячи з того, що державним виконавцем не було доведено факту свідомого та умисного ухилення керівника боржника - громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від виконання зобов'язання, та те що державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення вчинені всі можливі виконавчі дії, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 208, 209, 210, 293, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника-юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.О. Матійчук