АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3036/16 Головуючий 1 інстанції - Зяброва О.Г.
Справа № 610/1649/15-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Гуцал Л.В. , Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «ГАЗТЕХБУД» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 59 800,00 гривень та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 34 500,00 гривень. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що уклав з відповідачем трудовий договір 02.08.2010р. За період з січня 2012 року по лютий 2014 року відповідач не виплачував позивачу заробітну плату і 31.01.2014 року позивач був звільнений з місця роботи. Розмір заборгованості по невиплаченій заробітній платі склав 59800,00 гривень.

Представник відповідача позов не визнав, оскільки заборгованості по заробітній платі не має, вона була виплачена позивачу в повному обсязі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року вказаний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1. , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неповне з»ясування судом обставин по справі. Вказує на те, що позивач не був повідомлений про зміну умов праці та скорочення робочого часу. Зазначає, що безпосередньо звертався з адвокатським запитом до відповідача, в якому просив надати відповідь про щомісячну заробітну плату і розрахунок заборгованості, але відповідь на нього отримана не була.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звільнення позивача 31.01.2014 р заборгованість по заробітній платі складала 2105,30 грн., але вона була виплачена в повному обсязі в день звернення -28.02.2014р., що підтверджується довідкою, наданою директором ТОВ «ГАЗТЕХБУД» № 4 від 03.02.2016 року. Позивач та його представник не надали суду будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як вказаний висновок є обгрунтованим, відповідає оставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач знаходився у трудових стосунках з ТОВ «ГАЗТЕХБУД» з 02 серпня 2010 року по 31 січня 2014 року , працював на посаді водія автотранспортного засобу, після чого звільнився за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 12).

Згідно ст.94 КзпПУ, заробітна плата це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений в цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно довідки, наданої директором ТОВ «ГАЗТЕХБУД» № 4 від 03.02.2016 року, заборгованості по заробітній платі за період з 02.08.2010 року по 31.01.2014 року перед ОСОБА_2 підприємство ТОВ «ГАЗТЕХБУД» не має. Заборгованість по заробітній платі на час звільнення ОСОБА_2 (31.01.2014р) складала 2105,30 грн., вона була виплачена в повному обсязі 28.02.2014р.( а. с. 135).

З пояснень представника відповідача в суді першої інстанції вбачається, що підприємство позбавлено можливості надати інші бухгалтерські документи на підтвердження виплати ОСОБА_2 заробітної плати оскільки дана документація була втрачена підприємством.Зазначене підтверджено представником відповідача і в суді апеляційної інстанції.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З пояснень представника відповідача вбачається, що заборгованість по заробітній платі була сплачена в день звернення позивача про виплату. Зазначене підтверджується також матеріалами справи.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що позивач та його представник не надали суду будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: