У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Шевченківського району м. Львова, треті особи: Львівська спеціалізована загальноосвітня шкода першого ступеня № 53, профспілковий комітет Львівської спеціалізованої загальноосвітньої шкоди першого ступеня № 53, про скасування наказу про звільнення з посади учителя, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування завданих моральних збитків,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про скасування наказу відділу освіти Шевченківського району м. Львова № 301 від 09 вересня 2015 року про звільнення її з роботи, поновлення її на посаді учителя початкових класів ЛСЗШ № 53 м. Львова, стягнення з відділу освіти Шевченківського району м. Львова на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 3723 грн 79 коп., а також стягнення моральних збитків в сумі 5 тис. грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 09 вересня 2015 року згідно наказу № 301 відділу освіти Шевченківського району м. Львова вона була звільнена з посади учителя початкових класів ЛСЗШ № 53 за вчинення аморального проступку несумісного з продовженням даної роботи на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України. Проте з даним наказом не погоджується, так як жодного аморального проступку 18 травня 2015 року нею, як учителем, вчинено не було. Стверджує, що дійсно 18 травня 2015 року вона проводила урок математики з учнями 3-Б класу ЛСЗШ 1 ступеня № 53 серед яких також був учень ОСОБА_4, який під час уроку неодноразово порушував дисципліну, провокував інших учнів класу, а на її неодноразові зауваження припинити таку поведінку не реагував. Вказані обставини привели до того, що вона не встигла з учнями розв'язати вправи, а тому змушена була додати їх до домашнього завдання. Про бійку, яка відбулась на коридорі, під час перерви, їй відомо не було, хоча учень 3-Б класу підбіг до неї та сказав, що б'ються між собою учні, однак хто і з ким б'ється вона не розпитувала, лише взяла його за руку і пішла з ним до класу, так як вважала, що учні б'ються в приміщенні класу, проте, зайшовши в клас ніхто із учнів не бився, а після цього продзвенів дзвінок, який закликав учнів на урок. Коли всі діти зайшли до класу, то ніхто з них між собою не бився, а учень ОСОБА_4 ніяких нарікань чи претензій на поведінку інших учнів чи на факт його побиття також особисто не висловлював ні на уроці, ні після уроків, з чого був зроблений висновок про те, що жодного конфлікту між учнями не було. Про те, що 18 травня 2015 року хтось із учнів класу на перерві в коридорі вдарив ОСОБА_4, їй стало відомо від його матері, яка прийшла в школу 20 чи 21 травня 2015 року. За таких обставин, оскільки, вона жодного аморального проступку не вчинила, а тому наказ про її звільнення є незаконним та підлягає скасуванню. Окрім того, незаконним звільненням з роботи їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 5 тис. гривень. 23 грудня 2015 року позивач уточнила позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 13 034 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли правильних висновків про те, що при проведенні роботодавцем звільнення позивача з роботи без одержання попередньої згоди профспілкового комітету та наступної необґрунтованої відмови профспілкового комітету в наданні згоди на звільнення позивача з підстави, передбаченої п. 3 ст. 41 КЗпП України, порушення прав позивача на працю на посаді вчителя роботодавцем не було допущено.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Шевченківського району м. Львова, треті особи: Львівська спеціалізована загальноосвітня шкода першого ступеня № 53, профспілковий комітет Львівської спеціалізованої загальноосвітньої шкоди першого ступеня № 53, про скасування наказу про звільнення з посади учителя, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування завданих моральних збитків, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В.Маляренко

і кримінальних справ