Справа № 303/3852/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Кожух О.А.,

суддів - Готри Т.Ю., Леска В.В.

при секретарі - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 липня 2015 року по справі за позовом ПАТ "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. звернулося в суд з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно кредитного договору від 01.10.2007 № 0316/07/26-А АКБ «Банк Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», далі - Банк) було надано ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі (придбання автомобіля) в розмірі 14 353,00 доларів США зі сплатою 12% річних, з кінцевим терміном погашення до 30.09.2014.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором позичальник передав у заставу автомобіль Renault Symbol 1.4, 2007 року випуску, червоного кольору.

Згідно п. 3.3.7. кредитного договору позичальник зобов'язався страхувати предмет застави на користь Банку протягом дії цього договору, а відповідно до п. 4.4. за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3 - сплачувати Банку штраф у розмірі 5 000 грн.

Взяті на себе зобов'язання позичальник належним чином не виконав, предмет застави не застрахував, внаслідок чого станом на момент подачі позову має заборгованість, яку складають прострочена заборгованість по поверненню кредиту - 66,42 доларів США; прострочена заборгованість по поверненню відсотків - 4,37 долари США; пеня - 318,06 доларів США (6 813,96 грн. з урахуванням курсу гривні 21,4235 до долару США, встановленого НБУ); штраф за порушення п. 3.3.7 кредитного договору - 5 000 грн.

Посилаючись на дані обставини Банк просив стягнути з відповідача 70,79 доларів США простроченої заборгованості та 11 813,96 грн. неустойки.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28 липня 2015 року позов Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 01.10.2007 № 0316/07/26-А в сумі 66,42 доларів США, як прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів, що становить 1721,51 грн. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Відповідач дане рішення не оскаржив.

На це рішення подав апеляційну скаргу Банк у частині відмови в задоволенні вимог про стягнення неустойки (штрафу і пені). Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду в цій частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги Банку про стягнення штрафних санкцій задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги Банку про стягнення неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів того, що позичальник не здійснив страхування предмета застави, а розмір пені у позовній заяві відрізняється від її розміру, обчисленому в розрахунку Банку.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.10.2007 між АКБ «Банк Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0316/07/26-А, згідно умов якого останній отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 14 353,00 доларів США зі сплатою 12% річних, з кінцевим терміном погашення до 30.09.2014 (а.с,10-11).

Позичальник зобов'язався повертати кредит щомісячно в сумі не менше 171,00 долар США.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором позичальник передав у заставу автомобіль Renault Symbol 1.4, 2007 року випуску, червоного кольору.

Стосовно вимоги про стягнення пені необхідно вказати наступне.

Банк, звертаючись до суду зазначав, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на момент подачі позову (у травні 2015 року) мав заборгованість по поверненню кредиту в сумі 66,42 доларів США, і Банком визначено пеню в сумі 318,06 доларів США (за період з 01.01.2013 по листопад 2014 року).

Проте, виходячи з наявних в матеріалах справи платіжних документів та розрахунку Банку вбачається наступне.

У квітні 2014 року з карткового рахунку ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» були здійснені платежі для виконання кредитного договору 0316/0-7/26-А від 01.10.2007 на загальну суму 3209 грн. (що за курсом НБУ у квітні 2014 року становить близько 280 доларів США), що підтверджується випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» по картці-рахунку ОСОБА_3 (а.с.107-111) - 01.04.2014 - 1003 грн., 16.04.2014 - 1003 грн., 25.04.2014 - 1203 грн. Встановити, що здійснені 18.03.2014 та 18.05.2014 платежі, про які зазначав представник відповідача, були спрямовані на погашення заборгованості ОСОБА_2, за зазначеною випискою не видається можливим, оскільки точного призначення цих платежів у ній не вказано.

Проте ці внесені відповідачем кошти Банк не врахував і у наданому суду розрахунку не відобразив (а.с.90-92).

Вказані платежі були здійснені на рахунок у 498. Саме цей рахунок зазначено як рахунок для повернення кредиту та процентів у Договорі № 1 від 25.05.2010 «Про внесення змін кредитного договору 0316/0-7/26-А від 01.10.2007 року» (а.с.100). І саме на цей рахунок боржником було сплачено кошти 26.05.2014, 03.07.2014 та 21.08.2014, і суми, зазначені у квитанціях за ці дати, значаться і у розрахунку Банку. На той же рахунок було зараховано і останню оплату в сумі 15770 грн., проведену через АБ «Укргазбанк» 11 листопада 2014 року (а.с.37).

Таким чином, ОСОБА_2, виконуючи свої зобов'язання перед Банком, проводив оплати на визначений Банком рахунок.

За таких обставин судова колегія констатує, що на час звернення до суду ОСОБА_2 було внесено достатньо коштів для повного погашення заборгованості за кредитом і вимога про стягнення 66,42 доларів США є безпідставною.

Відповідач рішення суду не оскаржував, проте судова колегія вважає, що, за відсутності заборгованості ОСОБА_2 перед Банком, підстав для нарахування пені у Банку не було, а отже вимога про стягненні пені задоволенню не підлягає і рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін.

В той же час висновки суду щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу не відповідають обставинам справи.

Згідно п. 3.3.7. кредитного договору позичальник зобов'язався страхувати предмет застави на користь Банку протягом дії цього договору, а відповідно до п. 4.4. за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3 - сплачувати Банку штраф у розмірі 5 000 грн.

Згідно умов Кредитного договору, кредитні кошти надавались позичальнику до 14 вересня 2014 року. До цього часу кредит у повному обсязі повернуто не було - як уже зазначалось вище, останній платіж було здійснено 11 листопада 2014 року в сумі 15770 грн. (а.с.37). Таким чином, до погашення кредиту у боржника існував обов'язок застрахувати предмет застави.

В порушення вимог процесуального законодавства, відповідач ОСОБА_2 не довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх заперечень проти позову Банку, не надав доказів здійснення ним страхування предмета застави. Натомість в судовому засіданні апеляційного суду визнав, що у 2014 року договору страхування автомобіля він не укладав.

На дані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, факт укладення відповідачем договору страхування предмета застави не перевірив, обов'язок доказування тієї обставини, якої не існує - поклав на позивача, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 5000 грн. за невиконання позичальником п. 3.3.7. кредитного договору.

Судова колегія не бере до уваги позицію представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, що таке страхування, на його погляд, є добровільним, а не обов'язковим. Умовами кредитного договору на боржника покладено саме обов'язок по страхуванню предмету застави на користь Банку (п.3.3.7.), а отже вимога Банку про стягнення штрафу з відповідача в розмірі 5 000 грн. підлягає задоволенню.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення штрафу, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині в сумі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 307, ст. 309 ч. 1 п. 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни - задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення штрафу - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" 5 000 (п'ять тисяч) гривень - штраф за невиконання позичальником п. 3.3.7. кредитного договору від 01.10.2007 № 0316/07/26-А.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді: