печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4948/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року суддя Печерський районного суду м. Києва Матійчук Г.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору про наміри від 28 липня 2012 року дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору про наміри від 28 липня 2012 року дійсним.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю що її необхідно повернути позивачу для подачі до належного суду.

Згідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказав місце проживання відповідача ОСОБА_2: АДРЕСА_1, що не відноситься до юрисдикції Печерського району м. Києва.

Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникають з договору про наміри, відповідно до якого сторони зобов'язувалися в майбутньому укласти договір купівлі-продажу нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

Тобто в данному випадку має місце спір з приводу зобов'язання щодо нерухомого майна, яке територіально не знаходиться в Печерському районі м. Києва.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, заява повертається у випадку коли справа не підсудна цьому суду.

Зі змісту ст. 115 ЦПК України вбачається, що у разі, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

З огляду на те, що із отриманої інформації, враховуючи положення ЦПК України, вбачається, що справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва, поданий позов необхідно повернути позивачу для подачі до належного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», окрім іншого, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі викладеного, керуючись п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 114, ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121, ст. 210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору про наміри від 28 липня 2012 року дійсним, з усіма додатками повернути позивачу для подачі до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. згідно квитанції № 0.0.491664408.1 від 18 січня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Матійчук Г.О.