Справа № 522/1117/16
Провадження № 2/522/3537/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів в сумі 7833,50 грн. (з яких : перераховані кошти 7529,50 грн.; комісія за операцію 304,00 грн.) (а.с.2-4, 20).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що, по-перше, 13.05.2015 р. з її кредитної карти № 113447 було переведено 7529,50 грн. на її банківську карту № 783067, з якої ці грошові кошти було переведено на рахунок ТОВ «Портмоне»; по-друге, перед зняттям вказаних грошових коштів на її мобільний номер телефону надходили дзвінки з номерів, що є номерами звязку з клієнтами відповідача, й за цими номерами вона мала розмову з чоловіком, що представився працівником відповідача і повідомив її, що всі її рахунки у «ПриватБанку» заблоковані, назвав всі її анкетні дані : дату народження, місце реєстрації та відповідь на секретне запитання, яке відомо тільки їй та працівникам банку, що володіють доступом до бази клієнтів; по-третє, вона особисто вказані дані нікому не повідомляла та не вчиняла дій, що свідчили б про сприяння втраті банківської карти, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, та ці відомості були відомі лише їй та працівникам банку; і, по-четверте, після зняття грошових коштів вона звернулася на гарячу лінію «ПриватБанку» за даним фактом та блокування її наявних карт у «ПриватБанку», але вже 14.05.2015 р. на її мобільний номер телефону надійшло повідомлення з номеру 10060 про те, що раніше заблоковані нею карти знову активовані, хоча за даним фактом (розблокування карт) в «ПриватБанк» вона не зверталася.

Також позивач вказує, що з заявою про скоєний злочин до правоохоронних органів звернулася 16.05.2015 р., та відомості за даним фактом було внесені до ЄРДР 16.05.2015 р.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_2 підтримала позов, а представник відповідача ОСОБА_3 не визнала позов.

Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 16.01.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір на обслуговування карткового рахунку, відповідно до якого банк випустив та видав ОСОБА_1 кредитну картку № 113447 та платіжну картку № 783067, Стікер РауРаss та ПІН-код до платіжної картки й здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій позивача із використанням платіжної картки.

13 травня 2015 року на мобільний телефон позивача зателефонувала невідома особа, яка представилася працівником банку, назвала всі анкетні дані позивача : дату її народження, місце її реєстрації та відповідь на секретне запитання, яке відомо тільки їй та працівникам банку, що мають доступ до бази клієнтів банку, та повідомила позивачу, що всі її рахунки у банку заблоковані, після чого з кредитної картки позивача № 113447 були переведені грошові кошти в сумі 7529,50 грн. на її платіжну картку № 783067, з якої ці грошові кошти були переведені на рахунок ТОВ «Портмоне».

Одразу після цього позивач звернулася на гарячу лінію ПАТ КБ «ПриватБанк» за даним фактом та блокування її наявних у ПАТ КБ «ПриватБанк» карток.

Таким чином, позивачем був виконаний обовязок, передбачений п. 1.1.2.1.13 «Умов та правил надання банківських послуг» щодо негайного повідомлення про списання коштів з банківської карки, яке позивач не здійснювала.

Проте 14.05.2015 року на мобільний номер телефону позивача надійшло повідомлення з номеру 10060 ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що раніше заблоковані нею картки знову активовані.

Крім того, 14.05.2015 року позивач подала відповідачу заяву про незгоду з транзакцією та просила провести перевірку, а 15.05.2015 року позивач звернулася з заявою про скоєний злочин до правоохоронних органів, й 16.05.2015 року відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР , що підтверджується Витягом з кримінального провадження № 0002308.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх без підставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобовязаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка сум неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

В судовому засіданні представник відповідача не надала суду доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківську картку та/або платіжну картку вона не втрачала, іншим особам не передавала та ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, нікому не повідомляла.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в справі № 6-71цс15 (постанова від 13.05.2015 р.), відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійсненні операцій з її використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволено або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодував платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійсненні платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212,214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, Код ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН : НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Протофранківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 11.10.2010 р., що зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2) грошові кошти в сумі 7833 (сім тисяч вісімсот тридцять три) грн. 50 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 14 червня 2016 року.

Суддя Н.А. Ільченко