Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1268/15-ц
Провадження № 2/553/27/2016
У Х В А Л А

Іменем України

17.11.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, в якій просить шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції визнати недійсним, актовий запис про реєстрацію шлюбу анулювати.

У судовому засіданні представник позивача заявила клопотання щодо призначення по справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що в ході розгляду вищезазначеної справи була проведена посмертна комісійна судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_3 (акт судово-психіатричного експерта Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О. Ф. Мальцева від 16.09.2016 № 388). У висновках цього акту зазначено, що ОСОБА_3 станом на 17.06.2016 (так в акті) та 18.07.2014 виявляв ознаки розладу особистості і поведінки внаслідок церебрального атеросклерозу (F07.83 за МКХ-10); цей психічний розлад істотно впливав на здатність ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не позбавляв його такої здатності при поданні заяви про державну реєстрацію шлюбу та при реєстрації шлюбу з ОСОБА_2

Вважає, що вказаний акт містить істотні недоліки та неузгодженості, які ставлять під сумнів його обєктивність, достовірність та допустимість як доказу, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи свій висновок, експерти зазначили, що описані у ОСОБА_3 психічні розлади вичерпуються неглибокими порушеннями інтелектуально-мнестичного рівня та емоційно-вольовими розладами.

З таким твердженням експертів не можна погодитись. Матеріали цивільної справи та медична документація свідчать про те, що ОСОБА_3 протягом останніх 67 місяців свого життя виявляв неадекватну поведінку, значне зниження памяті, плутав імена родичів, перестав впізнавати свою квартиру, став забуватися, практично втратив здатність розмовляти. Глибокий рівень розладів психічної діяльності у ОСОБА_3 чітко підтверджується також показаннями усіх незацікавлених свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Фактичні дані свідчать про практично повний розпад його психічної діяльності і втрату елементарних нервово-психічних функцій, що ніяк не можна вважати проявом «неглибоких порушень».

Намагаючись обґрунтувати свій висновок, експерти зазначили, що у стані хворого начебто мала місце позитивна динаміка. Однак фактично такої позитивної динаміки не було. Відсутність повторних звернень до лікаря-психіатра жодним чином не свідчить про покращення стану психіки ОСОБА_3 Більше того, як вбачається з показань свідка ОСОБА_8, за час перебування на стаціонарному лікуванні у 5-й міській лікарні (травеньчервень 2014 р.) ОСОБА_3 тоді виявляв ще більш виражені психічні розлади: не хотів вдягати памперси, скидав їх і справляв потреби під себе, був брудним, неадекватним, шумів, виривав руку, коли ставили крапельницю. Глибокі порушення психіки залишалися у нього і в подальшому, аж до смерті у жовтні 2014 р. Наведені дані, на нашу думку, суперечать припущенню про тимчасовий, минущий характер порушень психіки у ОСОБА_3, і, навпаки, свідчать про їх тривалий та стійкий характер.

Описуючи психічний стан ОСОБА_3 під час перебування на стаціонарному лікуванні у березні 2014 р., експерти відмітили, що тоді у нього мав місце соматогенно обумовлений психотичний стан, який відноситься до рубрики МКХ-10 F05 («делірій, не обумовлений алкоголем чи іншими психоактивними речовинами»).

Твердження експертів про те, що тяжкі психічні порушення, описані у ОСОБА_3 лікарем-психіатром (так само як і порушення у березні 2014 р., під час перебування у залізничній лікарні), могли бути проявом лише порушення свідомості, а не деменції, уявляються лише абстрактним припущенням, відірваним від обставин конкретного випадку. Не можна вважати обґрунтованим і посилання експертів на те, що для постановки діагнозу деменції необхідне спростування порушення свідомості.

Ознайомлення з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду (текст якої є загальнодоступним у мережі Інтернет) показує, що в ній міститься така діагностична рубрика, як F05.1 «делірій на фоні деменції». З цього слідує, що порушення свідомості зовсім не виключає діагноз деменції. Отже, експерти допустили довільне тлумачення класифікації, не врахувавши можливість поєднання цих психічних розладів.

Зауваження експертів стосовно коректності формулювання діагнозу «дементний синдром», встановленого лікарем-психіатром 12.04.2014, жодним чином не стосується правильності наведеного ним описання психічного стану хворого.

Відповідно до п. 35 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом МОЗ України від 08.10.2001 № 397, експертний висновок повинен мати конкретний характер. Однак в акті від 16.09.2016 № 388 експерти зазначили, що психічний розлад істотно впливав на здатність ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, чим допустили неконкретність. Ще більше сумнівів щодо однозначності такого висновку викликає зміст мотивувальної частини акту, в якій експерти вказали, що при цьому значно послаблюється здатність всебічно оцінити всі можливі наслідки правочину та не піддаватись сторонньому впливу.

Таким чином, висновок експертів про те, що ОСОБА_3 не був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 17.06.2014 та 18.07.2014, не випливає зі змісту дослідницької частини акту і не узгоджується з медичними даними, які свідчать на користь глибокого розпаду психічної діяльності у ОСОБА_3

Також просив звернути увагу на істотні формальні недоліки, допущені при складанні експертного висновку.

Результат експертизи оформлений у вигляді документа під назвою «акт судово-психіатричного експерта». Разом із тим відповідно до ст.ст. 53, 66, 147 ЦПК України письмовий документ, який складається за підсумками проведеної судової експертизи, повинен називатися «висновок експерта», а не «акт експерта». Терміном «акт» прийнято іменувати документ, який лише фіксує певний факт або подію; натомість висновок експерта передбачає дослідження з мотивованим поясненням його результатів, а не лише фіксацію фактів. Крім того, висновок судово-психіатричного експерта це офіційний медичний документ, який повинен чітко відповідати встановленому стандарту. Таким стандартом є форма № 100/о («Висновок судово-психіатричного експерта»), затверджена наказом МОЗ України від 28.07.2014 № 527 (реквізити цього наказу наведені у правому верхньому куті титульного аркуша). Отже, при оформленні висновку експерти проігнорували як інструктивні вимоги МОЗ України, так і процесуальні вимоги ЦПК України.

Як слідує з акту, експерт ОСОБА_9 мав свідоцтво про присвоєння кваліфікації з судово-психіатричної експертизи від 22.03.2011 р. № 3, а експерт ОСОБА_10 свідоцтво від 22.03.2011 № 1.

Між тим спеціальність «судово-психіатрична експертиза» включена до Номенклатури лікарських спеціальностей, затвердженої наказом МОЗ України від 19.12.1997 № 359. Згідно з п. 1.10 Положення про порядок проведення атестації лікарів, затвердженого цим же наказом МОЗ України, атестація лікарів проводиться не рідше одного разу на пять років. Відтак будь-який документ, який підтверджує кваліфікацію з певної лікарської спеціальності, може бути дійсним не більше 5 років. Якщо наведені в акті реквізити дійсно стосуються свідоцтв про присвоєння кваліфікації експерта (а не службових посвідчень або перепусток), то строк їх дії закінчився 22.03.2016 р., отже на момент проведення експертизи в цій справі (16.09.2016) експерти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не мали кваліфікації з судово-психіатричної експертизи.

Проведення експертизи просила доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (вул. Кирилівська, 103А, м. Київ, 04655).

На розгляд повторної судово-психіатричної експертизи поставити наступні питання:

1.Чи страждав ОСОБА_3 на будь-який психічний розлад на момент подання заяви про державну реєстрацію шлюбу 14.06.2014 та реєстрації шлюбу 18.07.2014 року?

2.Чи був здатний ОСОБА_3 за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент подання заяви про реєстрацію шлюбу 17.06.2014 та на момент реєстрації шлюбу 18.07.2014?

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_12 заперечувала проти задоволення даного клопотання посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, та вважає за необхідне призначити зазначену експертизу, так як для зясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», суд при дослідженні експертного висновку повинен зясувати:

●чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;

●чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

●компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

●достатність поданих експертові обєктів дослідження;

●повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

●узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;

●обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Абзацом 7 ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що однією з гарантій правильності експертного висновку є можливість призначення повторної експертизи.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Отже, наведені недоліки акту судово-психіатричного експерта від 16.09.2016 № 388 є достатньою підставою для призначення в цій справі повторної експертизи.

Враховуючи викладене, призначення судом повторної судово-психіатричної експертизи жодним чином не суперечить нормам ЦПК України і не порушує прав учасників судового процесу, а лише сприятиме повному та всебічному зясуванню обставин справи і буде повністю відповідати вимогам ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 143,144, 168, п.5 ст. 202 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, повторну судово-психіатричну експертизу, на розгляд якої поставити наступні питання:

1.Чи страждав ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 на психічне захворювання на червень-липень 2014 року?

2.Чи страждав ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період червень-липень 2014 року на психічні розлади, які істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними?

3.Чи усвідомлював ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 в червні-липні 2014 року значення своїх дій та чи міг він керувати ними?

4.Чи страждав ОСОБА_3 на будь-який психічний розлад на момент подання заяви про державну реєстрацію шлюбу 14.06.2014 та реєстрації шлюбу 18.07.2014 року?

5.Чи був здатний ОСОБА_3 за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент подання заяви про реєстрацію шлюбу 17.06.2014 та на момент реєстрації шлюбу 18.07.2014?

Проведення експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (вул. Кирилівська, 103А, м. Київ, 04655).

Надати експерту в розпорядження матеріали даної цивільної справи.

Попередити експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків.

На час проведення експертизи, провадження по цивільній справі зупинити.

Витрати повязані з проведенням експертизи покласти на позивача ОСОБА_1

Ухвалу в частині зупинення провадження може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом пяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_14