Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 335/6501/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/778/1127/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Хортицький відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та зменшення розміру аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5, 11.07.1999р. народження, та ОСОБА_1, 06.03.2004р. народження, які після розірвання шлюбу проживають разом із матір'ю.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2008р. з позивача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2013 року було роз'яснено рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2008 року, а саме, зазначено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Виконавчий лист, який був виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 24.04.2008р., перебуває у провадженні Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 26.03.2015 року становить 21 507,56 грн.

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу змінився його сімейний стан, він мешкає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, несе витрати на спільне проживання та ведення домашнього господарства, власні потреби для існування, є інвалідом 2 групи з дитинства. Відповідно до довідки, виданої УПФУ у Хортицькому районі м. Запоріжжя від 26.02.2015р., позивач отримав протягом грудня 2014р. - лютого 2015р. пенсію у розмірі 556,97 грн. щомісячно після вирахування аліментів.

Загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь ОСОБА_3 на утримання двох дітей та визначеної заборгованості зі сплати аліментів (у розмірі 21 507,56 грн.), перевищує половину його пенсії, що ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки він є інвалідом з дитинства, та після сплати заборгованості та визначеного розміру аліментів у нього залишається щомісячно лише 556,97 грн., що значно менше прожиткового мінімуму. У власності позивач не має будь-якого рухомого чи нерухомого майна, живе лише за рахунок виплачуваної пенсії.

За статусом та категорією соціальної групи населення (непрацездатні) позивач є інвалідом з дитинства, стан його здоров'я не дозволяє якимось чином змінити ці обставини, змінити матеріальний стан, він має одне джерело для існування - пенсійні виплати, розмір яких визначено відповідно до Закону та становить 1 200 грн. на місяць.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд:

- звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на утримання дітей ОСОБА_5, 11.07.1999р. народження, та ОСОБА_7, 06.03.2004р. народження, у розмірі 21 507,56 грн., визначеної державним виконавцем Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції;

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2008 року, в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 20.02.2008 року і до повноліття дітей, щомісяця, встановивши розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року позов задоволено.

Звільнено ОСОБА_4 від сплати заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_5, 11.07.1999р. народження, та ОСОБА_7, 06.03.2004р. народження, у розмірі 21 507,56 грн.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, 11.07.1999р. народження, та ОСОБА_7, 06.03.2004р. народження, на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2008 року в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2008 року і до повноліття дітей, встановлено розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, 11.07.1999р. народження, та ОСОБА_7, 06.03.2004р. народження, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 при повторному огляді була встановлена безстроково друга група інвалідності, причина інвалідності інвалід з дитинства, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК Серія АД № 080798 від 15.08.2007р. (а.с. 10).

Відповідно до копії посвідчення УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя серія АЗ № 113381, яке видано 21.01.2008р., ОСОБА_4 отримує пенсію як інвалід другої групи з дитинства з 21.01.2008р. довічно (а.с. 12).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2008 року, яке набрало законної сили 11.04.2008р., було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 10.06.1998р. у відділі РАГС Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, актовий запис № 140 (а.с. 6).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2008 року, яке набрало законної сили 05.05.2008р., з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, 11.07.1999р. народження, та ОСОБА_7, 06.03.2004р. народження, в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2008 року і до повноліття дітей (а.с. 7).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2013 року, яка набрала законної сили 01.07.2013р., було роз'яснено рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2008 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8).

З довідки про склад сім'ї голови квартального комітету № 123 Шевченківського району м. Запоріжжя від 10.08.2012р. вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, один (а.с. 11).

З розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції, вбачається, що станом на 26.03.2015р. заборгованість позивача зі сплати аліментів на утримання дітей становить 21 507,56 грн. (а.с. 9).

Відповідно до копії довідки № 600 від 26.02.2015р., яка видана УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя, у грудні 2014р., січні та лютому 2015р. позивач, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно отримував пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи у розмірі 556,97 грн. з вирахуванням аліментів (а.с. 11).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності наявності передбачених законом обставин, які є підставою для зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Так, суд зазначив, що позивач є інвалідом з дитинства, стан його здоровя не дозволяє змінити свій матеріальний стан, джерелом його існування є пенсія, що становить 1 200 грн. на місяць, тому вважає можливим зменшити розмір стягуваних аліментів. Враховуючи матеріальний стан позивача, який був незмінним та не залежав від його волі (хвороба з дитинства та інвалідність) суд також вважав можливим звільнити ОСОБА_4 від сплати заборгованості за аліментами на утримання дітей.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України в усіх діях щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Колегія суддів враховує, що згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а одним із способів виконання батьками такого обов'язку є сплата аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Отже, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За розясненнями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Отже, як зазначалося вище, ОСОБА_4 при повторному огляді 15.08.2007р. була встановлена безстроково друга група інвалідності, причина інвалідності інвалід з дитинства. Позивач отримує пенсію з 21.01.2008р. довічно. Рішення про стягнення аліментів на утримання дітей було ухвалено 24.04.2008 року, тобто після встановлення позивачу другої групи інвалідності та призначення пенсії по інвалідності.

Більш того, як вбачається з описової частини зазначеного рішення, ОСОБА_4 не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у вищевказаному розмірі. Позивач ані рішення суду про стягнення аліментів від 24.04.2008 року, ані ухвалу суду про розяснення рішення від 25.06.2013 року не оскаржив.

Таким чином, колегією суддів перевірені доводи щодо наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зміни раніше встановленого розміру аліментів. Жодних доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів та інших випадків, передбачених СК України, з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, позивачем суду надано не було та в матеріалах справи не міститься. Позивач є інвалідом. Як на час присудження аліментів на дітей, так і на теперішній час, він має регулярний дохід, одержує його у грошовій формі, а саме, щомісячно отримує пенсію. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наявні підстави для стягнення з позивача аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім іншого, розмір відрахування з пенсії позивача обчислено з суми, що належить ОСОБА_4 до виплати, та не перевищує 50 відсотків її розміру.

Діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновку суду першої інстанції про задоволення позову в частині вимог про зменшення розміру аліментів на дітей, які стягнуто з ОСОБА_4 рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2008 року.

Разом з тим, висновок суду про наявність передбачених законом обставин, які є підставою звільнення від сплати заборгованості за аліментами, відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

У даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні обставини, які свідчать про можливість звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Як зазначалося вище, розмір відрахування з пенсії позивача обчислено з суми, що належить ОСОБА_4 до виплати. Позивач жодним чином не ухилявся від сплати аліментів, заборгованість виникла не з його вини, аліменти на утримання дітей весь час відраховувалися з пенсії ОСОБА_4 Отже, позивач з поважних причин не міг виконувати рішення суду про сплату аліментів на утримання дітей в повному обсязі, оскільки розмір аліментів, що стягнуто з нього за рішенням суду (не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину) перевищував можливий розмір відрахувань з пенсії. Дохід ОСОБА_4 на даний час не дає йому можливості погасити заборгованість за виконавчим листом, що виданий на примусове виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2008 року, у сумі 21 507,56 грн.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обставин, що мають істотне значення, та які надають суду право звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами.

З урахуванням наведеного, судова колегія вбачає підстави для скасування оскарженого рішення суду в частині зменшення розміру аліментів на утримання дітей та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову, а в частині задоволення вимог про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року по цій справі в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: