Справа №2/489/1163/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., Коденко К.В., Настенко С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, третя особа без самостійних вимог публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Альфа-Банк»,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, яким просив поділити квартиру №16 по вул. ОСОБА_3 (колишня вул. Паркова), 28А в м Миколаєві шляхом виділення по ? частини сторонам та визнати за собою та ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири за кожним.

Позов обґрунтував тим, що він із відповідачкою перебуває у шлюбі з 1992 р. У 1999 р. відповідачка купила спірну квартиру, яке є спільним майном, у 2008 р. адміністрацією Ленінського району м. Миколаєва було оформлено самочинне переобладнання квартири із видачею відповідачці свідоцтва про право власності. У звязку із цим виник спір про поділ майна. Вважає, що частки його та відповідачки у спірному майні є рівними.

Ухвалою суду від 07 квітня 2016 р. до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучене ПАТ «альфа Банк»

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачка надала заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову.

Представник ПАТ «ОСОБА_3 Банк» просила позов залишити без задовлення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Сторони перебувають у шлюбі з 11 січня 1992 р., який дотепер не припинений (а.с.61,62).

Відповідачка є власником трикімнатної квартири №16 по вул. ОСОБА_3 (колишня вул. Паркова), загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності виданого адміністрацією Ленінського району м. Миколаєва замість договору купівлі-продажу від 27липня 1999 р. (а.с.5-9).

До цього, право власності на дану квартиру ОСОБА_2 вперше оформила згідно договору купівлі-продажу №31 від 27 липня 1999 р. оформленому на універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» і зареєстрованому Миколаївським МБТІ 11 серпня 1999 р. (а.с.57,58).

10 червня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки вказаної квартири в забезпечення повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту в сумі 47900 доларів США згідно кредитного договору від 10 червня 2008 р. в строк до 09 червня 2018 р. На квартиру накладено заборону відчуження (а.с.40-43). Договором про внесення змін від 22 травня 2009 р. строк повернення кредиту визначено 09 червня 2023 р. (а.с.44, 45).

Згідно довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 квітня 2016 р. на підставі договору купівлі-продажу права вимоги за №937 від 15 червня 2012 р. права іпотекдержателя замість ПАТ «Сведбанк» набуло ПАТ «ОСОБА_3 Банк» (а.с.25,26).

В спірній квартирі зареєстрована відповідачка та малолітня донька сторін (а.с.24).

Відповідно до статті 22 КпШС України, (чинного на час купівлі відповідачкою спірної квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містяться і в ст.ст. 60, 63, 70 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Спірне майно набуте і реконструйоване (поліпшене) під час шлюбу, відповідачкою визнано його належність до спільного майна подружжя, тож таким його вважає й суд, оскільки іншого наявними доказами не встановлено.

Частки подружжя у спільному сумісному майні вважаються рівними.

Вимозі про визнання за позивачем право власності на ? частини спірного майна, наявність іпотеки і заборони на відчуження не перешкоджає, саме обтяження визнанням права власності за позивачем не припиняється. Тому позов в частині визнання за сторонами права власності на ? частини квартири за кожним підлягає задоволенню.

Перша позовна вимога про поділ майна шляхом виділу кожній стороні по ? частини квартири задоволенню не підлягає, оскільки такий спосіб захисту притаманний при поділі майна в натурі.

Згідно ст. 88 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується судовий збір.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на ? частину квартиру АДРЕСА_1 (колишня вул. Паркова) за кожним.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 1429,58 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький