Справа №489/9171/14-ц 14.11.2016 14.11.2016 14.11.2016
Провадження №22-ц/784/2206/16
Справа № 489/9171/14- ц Головуючий першої інстанції: Губницький Д.Г.
Провадження № 22-ц /784/2206/16 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Гавор В.Б.

з участю

представника

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26. 08. 2016 р., у справі за

позовом

Публічного акціонерного товариства « Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум», або Банк) до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку,

встановила:

08. 12. 2014 р. ПАТ «Банк Форум» звернувся з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 10.09.2008 р. з ОСОБА_5 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 25.000 $ ( далі $- типографський символ долара США в стандарті Юнікод) кредиту для придбання житла, зобов'язавшись повернути отримані кошти до 08.09.2028 р.

За умовами цього договору вона мала щомісячними платежами у розмірі не менше 105 $ погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту, проценти за його користування у розмірі 10 % річних щомісячно.

Додатковою угодою від 31.05.2010 р. було передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно у сумі не менше 105 $ до лютого 2010 р. включно, а з березня по жовтень 2010 р. погашення не здійснюється, а з листопада 2010 р. по вересень 2028 р. погашення здійснюється не менше 108 $.

Застереження щодо цієї угоди були погодженні з поручителем ОСОБА_4, шляхом укладення додаткової угоди з поручителем від 31.05.2010 р.

Другою додатковою угодою з позичальницею від 27.09.2010 р. змінені номери рахунків для обліку кредитних коштів та процентів.

Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 12. 11. 2014 р., складає у гривневому еквіваленті 316174 грн. 92 коп.

Посилаючись на наявність цієї заборгованості та солідарну відповідальність поручителя, позивач просив про задоволення позову у солідарному порядку шляхом стягнення боргу у доларовому еквіваленті за виключенням пені, яка нарахована у гривні та має бути сплачена у гривневому еквіваленті на суму 5177 грн.96 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26. 08. 2016 р постановлено про часткове задоволення позовних вимог.

Постановлено про стягнення з відповідачів солідарно на користь Банку в рахунок заборгованості за кредитом 19746,31 $ та пені 5083 грн. 15 коп.

Цим же рішенням ухвалено про відшкодування державі судового збору, від сплати якого був звільнений представник Фонду гарантування вкладів підчас подачі позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованність висновків суду та порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Грошові зобов'язання, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України мають виконуватися належним чином.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК та умовами договору.

Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що10.09.2008 р. з ОСОБА_5 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 25.000 $ кредиту для придбання житла, зобов'язавшись повернути отримані кошти до 08.09.2028 р.

За умовами цього договору вона мала щомісячними платежами у розмірі не менше 105 $ погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту, проценти за його користування у розмірі 10 % річних щомісячно.

Додатковою угодою від 31.05.2010 р. Було передбачено, що поверення кредиту здійснюється щомісячно у сумі не менше 105 $ до лютого 2010 р. включно, а з березня по жовтень 2010 р. погашення не здійснюється, а з листопада 2010 р. по вересень 2028 р. погашення здійснюється не менше 108 $.

Застереження щодо цієї угоди були погодженні з поручителем ОСОБА_4, шляхом укладення додаткової угоди з поручителем від 31.05.2010 р.

Другою додатковою угодою з позичальницею від 27.09.2010 р. змінені номери рахунків для обліку кредитних коштів та процентів.

Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 12. 11. 2014 р., складає у гривневому еквіваленті 316174 грн. 92 коп.

Зазначене, відповідно до приписів ст. ст.526, 611, 612, 614, 625, 651, 1054, 554 ЦК та вимог п. п. 4.4, 7,8, 9 кредитного договору, п..п 2.1, 3.1 договору поруки є підставою для покладення на позичальницю та її поручителя солідарного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту зі сплатою нарахованих процентів, пені та інших винагород, передбачених договором.

Встановивши факт невиконання боржницею умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування ним, суд обгрунтовано, поклав на позичальницю та поручителя солідарний обов'язок з відшкодування Банку завданих збитків, правильно врахувавши при цьому, що розмір пені має бути зменшений на суму, яка нарахована за межами строку позовної давності, про яку було заявлено стороною у спорі.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів отримання кредиту не заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються платіжними документами, які відповідають вимогам Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів (затв. Постановою НБУ № 82 від 05.03.203 р.), яке передбачає довільну форму платіжного документа та із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів.

Безпідставними є посилання і на неотримання досудової вимоги, оскільки зазначена обставина не позбавляє кредитора права на звернення до суду у разі несвоєчасного виконання зобов'язань, які виникли з кредитної угоди.

При цьому порушення умов договору позичальниця не усунула і на час вирішення спору судом.

Безпідставними є посилання на відсутність доказів направлення досудової вимоги поручителю про виконання обов'язку з погашення кредиту, оскільки підтвердженням цього є вимога про усунення порушень договору, про дострокове погашення зобов'язань та наявний в матеріалах справи, належним чином посвідчений реєстр поштових відправлень ( а.с. 17-18, 24, 165-176)

Що стосується необгрунтовного обчислення пені у долларах США, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки зобов'язання визначене сторонами у іноземній валюті і за таких обставин не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Що стосується пені, то позивач вимагав її стягнення у гривні, що рішенням суду і стягнуто, при цьому саме обчислення пені виходячи з валюти зобов'язання, не є порушенням умов договору та вимог норм матеріального права.

Що стосується посилань на невідповідність розрахунку збитків вимогам закону, то їх теж не можна визнати обґрунтованими, оскільки ні позичальниця ні поручитель іншого розрахунку, відмінного від того, який надано позивачем та доказів сплати усіх належних за договором платежів, не надали.

При цьому, даних щодо пропуску строку позовної давності, за іншими платежами, крім пені, з урахуванням дня отримання кредиту, строку його повернення та дати звернення з позовом, матеріали справи не містять.

Інші заперечення апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки правильність висновків суду щодо наслідків вирішення спору не спростовують, а тому не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26. 08. 2016 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Т.В. Серебрякова

П.П. Лисенко