Справа № 308/7352/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про виселення з квартири, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2016 року заяву ОСОБА_2 про відстрочку виконання заочного рішення цього ж суду від 03.11.2015 р. залишено без задоволення.

Заявниця просить скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву в повному обсязі. Доводить про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Указує, що така не відповідає вимогам ст. 373 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2016 р. заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2015 р. залишено без змін; інших виняткових обставин заявницею не наведено та не підтверджено належними доказами.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 в серпні 2016 р. звернулася у суд із заявою про відстрочку виконання заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2015 р. (а.с.1-3), яке набрало законної сили та є чинним. (а.с.15-16).

Згідно з положеннями ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні судовим рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання судових рішень зобов'язана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

У ч.1 ст. 36 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Таку ж норму містить і ст. 373 ЦПК України.

Поняття "спосіб і порядок виконання судового рішення" має спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження, і означає визначену судовим рішенням послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого у ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти визначення судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу як суперечні обставинам справи та нормам процесуального права.

Посилання заявниці про те, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ч.1 ст. 373 ЦПК України, оскільки заява про відстрочку розглядається у судовому засіданні з викликом сторін, а ОСОБА_5 знаходився в цей період на лікуванні та не міг отримати повідомлення про виклик на судове засіданні 27 вересня 2016р., спростовується наявними в справі матеріалами, а саме: в судовому засіданні, яке відбулося 15 вересня 2016 р. (а.с.21) ОСОБА_2 просила відкласти розгляд справи. Суд першої інстанції задовольнив це клопотання і відклав судове засідання на 27.09.2016 р. на 09.40 год. Однак, у це судове засідання заявник та заінтересована особа не з'явилися (а.с.22), а вже після судового засідання (о 10.40 год.) головуючому судді була передана заява від ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою чоловіка (а.с.27).

Колегія суддів констатує що, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст.ст.315, 317, 319, 324 ч.1 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: