Справа № 192/1782/16-ц
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"18" квітня 2016 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Омелюх В.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості по аліментах на майно боржника, передання права власності на ? частину житлового будинку, визнання права власності на ? частину житлового будинку, припинення права власності відповідача на ? частину житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 як опікун, представником якої є адвокат ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на майно боржника - відповідача ОСОБА_2 по заборгованості по аліментах, стягнутих за рішенням Володимирецького районного суду Рівенської області від 22 вересня 2010 року на її користь на утримання дітей ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини доходів за період з 15 червня 2010 року по 31 серпня 2015 року в сумі 48 270 гривень 69 копійок, передання права власності та визнання права власності на ? частину житлового будинку, що належить на праві власності відповідачеві в с.Червоний Маяк вул.Нагорна,1 Солонянського району Дніпропетровської області, припинення права власності відповідача на ? частину житлового будинку.

Позовна заява не відповідає вимогам ч.2 ст.119 ЦК України.

Так, в супереч вимог п.2 ч.2 даної статті в позовній заяві не зазначено як щодо позивача та його представника, так і щодо відповідача поштовий індекс, номери засобів звязку чи їх відсутність..

Позовна заява не відповідає вимогам п.п.3,5 ст.119 ЦПК України, оскільки зміст позовних вимог та обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, є суперечливими та не конкретизованими, так як при викладені змісту позовних вимог зазначено, що виконавчий лист про стягнення аліментів знаходиться на виконанні в державній виконавчій службі, де 09 листопада 2015 року було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження рухомого майна в межах суми боргу, про яке відомості відсутні. В той же час, у відповідача на право власності є нерухоме майно у вигляді ? частини зазначено вище житлового будинку по вул.Нагорній,2 в с.Червоний Маяк Солонянського району Дніпропетровської області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку, в той же час взагалі не назначено чи зареєстровано в установленому законом порядку право власності відповідача на зазначене нерухоме майно та чи здійснювалось державним виконавцем стягнення по наявній по аліментах заборгованості на таке майно.

В позовній заяві взагалі не зазначено визначені законом підстави для звернення стягнення по аліментних правовідносинах на належне боржнику майно за рішенням суду з переданням стягувачу права власності на таке майно, при цьому є посилання лише на п.8 ч.1 ст.348 ЦК України як підставу припинення права власності на спірне нерухоме майно у відповідача, в той час як рішення суду виконується в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому згідно ст.11 цього Закону саме державний виконавець здійснює дії про зверненню стягнення на майно боржника, при цьому судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється згідно розділу У11 ЦПК України, а всі процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах , вирішуються в порядку, передбаченому розділом У1 цього Кодексу.

Більш того, прохальна частина позову є суперечливою, оскільки в п.2 зазначено вимогу як щодо передання позивачеві права власності на ? частину житлового будинку, так і щодо визнання за нею права власності на це ж майно та припинення права власності у відповідача на це ж нерухоме майно,

В порушення вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України в позовній заяві позивачем не зазначено докази, що стверджують кожну обставину позову чи про наявність підстав для звільнення від доказування.

З урахуванням зазначеного, позивачем згідно поданої до суду позовної заяви заявлено дві вимоги немайнового характеру: звернення стягнення заборгованості по аліментах на майно боржника та припинення права власності відповідача на ? частину житлового будинку, а також дві вимоги майнового характеру: передання права власності на ? частину житлового будинку, визнання права власності на ? частину житлового будинку.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, при цьому ціна позову визначається відповідно до положень ст.80 ЦПК України, п.2 ч.1 якої передбачено, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна, але у поданій позивачем позовній заяві ціна позову взагалі не зазначена, як не викладені і в позовній заяві обставини щодо вартості спірного майна.

Частиною 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, щодо позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Законом України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що з 01 січня 2016 року в грошовому виразі становить 551 гривню 20 копійок, та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 6890 гривень.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто в сумі 551 гривня 20 копійок.

Відповідно до ч.6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

В той же час, при перевірці зазначених вимог щодо додання до позовної заяви документів про сплату судового збору було встановлено, що документів про сплату судового збору до позовної заяви не додано, при цьому позивач посилається на те, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5, але якого саме законодавчого акту не зазначено, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях у справах про стягнення аліментів.

Дійсно, п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. В той же час, позивачем у даній справі заявлено позов не про стягнення аліментів, а про визнання права власності, передачі їй майна та припинення права власності у відповідача, тобто щодо правовідносин, що стосуються права власності на майно, тому доводи позивача про звільнення її від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду є необґрунтованими на законі.

Таким чином позивачу за подання даного позову до суду необхідно сплатити судовий збір з зазначенням наступних реквізитів: отримувач коштів - УДКСУ Солонянського району, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37916143, банк отримувача ГУДКСУ в Дніпропетровській області, код банку отримувача (МФО)805012, рахунок отримувача 0305, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу - судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солонянський районний суд Дніпропетровської області (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа), при цьому розмір судового збору майнового характеру: передання права власності на ? частину житлового будинку, визнання права власності на ? частину житлового будинку залежить від визначеної позивачами ціни позову в частині позовних вимог майнового характеру.

Частиною 1 ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З урахуванням того, що подана позовна заява не відповідає вимогам п.4 ч. 2, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, є визначені законом підстави для залишення її без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80,119, 120,121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості по аліментах на майно боржника, передання права власності на ? частину житлового будинку, визнання права власності на ? частину житлового будинку, припинення права власності відповідача на ? частину житлового будинку, залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки не будуть усунені у встановлений строк, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: