У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Косівської міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішення Косівської міської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування рішення Косівської міської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 В обґрунтування зазначеного позову зазначав, що рішення Косівської міської ради від 30 листопада 1999 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку в poзміpi 0,1664 га. та видано державний акт на право приватної власності на землю

НОМЕР_3 від 1 серпня 2000 року. Згідно з рішенням Косівської міської ради від 22 липня 2004 року за № 4.42-22 у власність ОСОБА_3 передано земельні ділянки загальною площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку i господарських будівель та був виданий державний акт на право власності на земельні ділянки НОМЕР_1 від 4 листопада 2004 року. Посилаючись на те, у власність ОСОБА_3 передано земельні ділянки, які на момент передачі належали йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю

НОМЕР_3 від 1 серпня 2000 року, просив визнати незаконними та скасувати рішення Косівської міської ради від 22 липня 2004 року № 4.42-22, державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 4 листопада

2004 року виданий на ім'я ОСОБА_3 та визнати за ним - ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0.10 га, на яку відповідачу видавався державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 4 листопада 2004 року.

Рішенням Косівського районного суду від 18 грудня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 квітня

2016 року рішення Косівського районного суду від 18 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, та відмовляючи у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, апеляційний суд керувався положеннями ч. 1 ст 69 СК України та виходив із наступного.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належать по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1, для обслуговування якого виділеноземельну ділянку розміром 0.10 га. Позивачем не доведено, що рішенням Косівської міської ради від 22 липня 2004 року за

№ 4.42-22, яким у власність ОСОБА_3 передано земельну ділянку загальною площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку i господарських будівель та виданий державний акт на право власності на цю земельну ділянку НОМЕР_1 від

4 листопада 2004 року, порушено його право власності на земельну ділянку розміром 0,10 га, призначену для обслуговування належної йому 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Суд апеляційної інстанції вірно зазначав, що не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, на яку видавався відповідачу державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії від 4 листопада 2004 року НОМЕР_1, оскільки рішенням Косівського районного суду від 25 грудня 2002 року, яке набрало чинності, право власності цю земельну ділянку визнано за ОСОБА_3

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2016 року ідоданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Косівської міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішення Косівської міської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна