Справа № 357/4583/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 18.11.2014 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3, 360 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради. Заповіту ОСОБА_3 не залишила, позивач є її єдиним спадкоємцем за законом , але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на цю земельну ділянку був зареєстрований вже після смерті спадкодавця ОСОБА_3 Позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3, 360 га , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:011:0025, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті 18 листопада 2014 року його матері ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада направила до суду заяву про визнання позову , просила розглядати справу у відсутність її представника.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 18 листопада 2014 року померла мати позивача ОСОБА_3, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Померла ОСОБА_3 заповіту не залишила, спадкоємцем за законом є її син позивач ОСОБА_1 Дані обставини встановлені з копій свідоцтв про народження та смерть та копії спадкової справи померлої ОСОБА_3, заведеної Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою / а.с. 8,9, 29-34/

Судом встановлено, що нотаріус ОСОБА_4 постановою від 15.04.2016 р. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,360 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІУ-КВ № 096931, виданого ОСОБА_2 сільською радою 27 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 141, належала померлій ОСОБА_3 , оскільки право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 жовтня 2015 року. тобто після смерті спадкодавця.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті... Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст..126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Як встановлено судом, на імя ОСОБА_3 було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,360 га, що розташована у межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва/ а.с.10-11/ , але цей акт пройшов державну реєстрацію та отримав кадастровий номер 23.10.2015 р. після смерті ОСОБА_3 Н.П./ а.с.18-19/ . Тобто, спадкодавець не набув права власності на вказану земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємець не має можливості оформити спадщину на земельну ділянку.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При вирішенні даного спору судом враховуються ті обставини, що спадкодавцю ОСОБА_3 належало право на земельну частку /пай/, на її імя було видано сертифікат на право власності на земельну частку /пай/ серія КВ № 0103680/ а.с.37/

Виходячи з норм Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» та Закону України «Про оренду землі», громадяни власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону.

Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін.

Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку.

Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності.

Отже, аналіз вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що право громадянина на земельну частку /пай/ посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток /паїв/ в натурі /на місцевості/, а після цього -власнику земельної частки /паю/ видається державний акт на право власності на земельну ділянку.

В даному випадку спадкодавець, який був власником земельної частки /паю/, після виділення цієї частки /паю/ в натурі /на місцевості/ одержав державний акт на право власності на земельну ділянку, тоді як сертифікатом посвідчувалося його право на земельну частку /пай/ до виділення цієї частки в натурі.

Як вказано вище, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_3 позбавлений на даний час можливості оформити спадщину на земельну ділянку .

Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обовязковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку.

До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину.

А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі такого свідоцтва, то суд вважає за можливе визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,360 га на території ОСОБА_2 сільської ради, оскільки інший порядок для набуття позивачем права власності на вказану земельну ділянку законодавством не визначений.

Керуючись ст.ст. 1225, 1261,1268, 1269,1270, 1274,1299 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України, Законом України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/», Законом України «Про оренду землі», ст.ст.10,60,79,88, 130,174, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3, 360 га , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:011:0025, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті 18 листопада 2014 року його матері ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_5