ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
№ провадження 2/646/2207/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.

при секретареві - Кадацькій К.,

розглянувши у відкритому судновому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просить вселити її в житловий будинок АДРЕСА_1. На обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що їй на праві власності в порядку спадкування належить 1/3 частина вказаного житлового будинку. З дитинства по 2000 рік вона проживала у вказаному будинку, після смерті матері її помітили в інтернат, де вона проживала до 2010 року, після чого повернулась до приналежного їй житлового будинку. В 2015 році вона не змогла попасти до свого житла, оскільки в будинок оселились дочка опікуна її тіток ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вона зверталась до міліції з приводу порушеного права на житло, але їй було запропоновано звернутись до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що їй та її тіткам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить по 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Після інтернату вона періодично відвідувала приналежний їй спірний будинок, але проживати там не змогла у зв»язку з його поганим станом, проживала в орендованій квартирі. Коли можливість оплачувати орендоване житло у неї не стало, в червні-липні 2015 року вона прийшла до вказаного будинку з метою оселитись в ньому, але з»ясувала, що замки на дверях змінено, в будинку проживає неповнолітня донька ОСОБА_2, яка відмовилась впустити її в будинок. Після звернення до міліції, разом з дільничним інспектором вона потрапила в середину будинку, але залишитись там їй не дали. Іншого житла вона не має, тому просить вселити її у приналежний на праві власності житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_2 під час судового розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що не оспорює право власності останньої на 1/3 частину спірного житлового будинку. Решта частина будинку належить на праві власності його двоюрідним сестрам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які рішенням суду визнані недієздатними та опікуном яких його визнано. Після інтернату позивачка постійно в будинку не проживала, його технічний стан не підтримувала, хоча періодично навідувалась до нього. Його підопічні та він проживають у с. Раєвка, Шевченківського району, Харківської області. Оскільки його неповнолітня донька ОСОБА_7 навчається у Харкові та хтось повинен доглядати за будинком, він оселив свою доньку у спірному житловому будинку. Він заборонив неповнолітній доньці впускати в будинок будь-кого, у тому числі позивачку. Він заперечує проти проживання позивачки у даному будинку доки судом не буде проведений розподіл будинку та позивачці не буде виділена її частина. Позивачка не приймає участі у утриманні будинку, відновлення будинку до житлового стану було зроблено за його власні кошти, в будинку знаходяться його речі, тому вважає, що до розподілу будинку позивачка там проживати не може.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданому відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридорів, мансарди, загальною площею 51,9 кв. метрів, житловою площею 39,2 кв. метрів, на території подвір»я розташовані надвірні будівлі, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 20-23).

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Позивачці належить: на підставі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті діда ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, - 1/3 частина; на підставі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, - 5/20 часток ( а.с. 8-9). 2/3 частини будинку належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Право власності на вказану частку житлового будинку належним чином зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно ( а.с. 11).

Відповідно до даних домової книги, позивачка проживала в спірному житловому будинку з народження, з 1992 року, 19.02.2009 року була в ньому зареєстрована ( а.с. 4-7).

З червня-липня 2015 року позивачка не має можливості потрапити у спірний житловий будинок та проживати в ньому, оскільки ОСОБА_2, який є опікуном співвласників ОСОБА_11 та ОСОБА_5, оселив в будинку свою неповнолітню доньку ОСОБА_2, якій заборонив будь-кого впускати до будинку, у тому числі позивачку.

Викладене підтвердив в суді і сам відповідач ОСОБА_2, який пояснив, що заперечує проти проживання в будинку позивачки до того часу, поки судом не буде проведено розподіл будинку, в будинку, як пояснив відповідач знаходяться його речі, частка ОСОБА_1 не відокремлена, тому він не надає позивачці проживати в будинку. Однією з причин його заперечень також є відмова позивачки надати йому грошові кошти за проведені ним відновлювальні роботи в будинку. Відповідач ОСОБА_2 підтвердив суду, що не впускаючи ОСОБА_12 до будинку, його неповнолітня донька ОСОБА_13 виконувала його вимогу.

ОСОБА_12 двічі,17.08.2015 року та 13.10.2015 року, зверталась до Червонозаводського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області із заявою про порушення ОСОБА_2 її права на користування належним їй житловим будинком по АДРЕСА_1, про що свідчать надані суду копії висновків ( а.с. 24-25). Згідно вказаних висновків перевіркою встановлено, що ОСОБА_13 та її батько ОСОБА_2 не бажають впускати ОСОБА_12 у зазначений будинок.

Не маючи доступу до будинку, з приводу розподілу домівки ОСОБА_12 також зверталась до відділу поліції, на що 04.07.2016 року їй було надано відповідь про відсутність ознак кримінального правопорушення та було запропоновано звернутись до суджу ( а.с. 26).

Відповідачем надано копію звернення його дружини ОСОБА_14 до Харківської прокуратури № 5, з якого також вбачається, що ОСОБА_1 раніше проживала у вказаному житловому будинку разом з своїм молодим чоловіком, в наступному просила дати їй ключ від будинку, але відповідач та його дружина ОСОБА_1 відмовили, посилаючись на наявність в будинку їх цінних речей ( а.с.27-28 ).

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та доведеними під час судового розгляду. Право ОСОБА_1, як власника, на користування приналежним їй житловим будинком АДРЕСА_1 порушено відповідачем ОСОБА_2

Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів прав власності.

Відповідно до вимог ст.. 391 цього Кодексу, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з наведеного право ОСОБА_1 на користування будинком АДРЕСА_1 повинно бути поновлено шляхом вселення її в даний будинок.

Позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягають у зв»язку з недоведеністю.

В порядку ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. суд стягує з відповідача ОСОБА_2 у повному обсязі.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 15,16, 389, 191 ЦК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог заявлених до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня проголошення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні при проголошенні рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Ю.В.Шуліка