Справа №345/4494/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Бойка М.Я.

секретаря Шмігель І.О.

з участю : позивачів

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк про визнання договору поруки припиненим та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и в :

що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 28.02.2008 року між ОСОБА_6 , правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк»), та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір № 43 К, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 95 000,00 доларів США на строк до до 27 лютого 2018 року із сплатою 14 % річних за користування кредитом.

28 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договори поруки № 43 К , за якими поручителі відповідають перед кредитором за виконання ОСОБА_5 зобов»язань за кредитним договором .

У зв»язку із невиконанням боржником зобов»язань за кредитним договором Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приват Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з боржника та поручителів достроково всієї суми заборгованості в сумі 639 630, 44 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2012 року із боржника ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 стягнуто солідарно зазначену суму та судові витрати.

17.08.2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надіслало позивачам претензію - вимогу претензію про виконання зобов»язання за кредитом повернення ними заборгованості в сумі 136 914,62 доларів США.

Вважаючи, що банк, пред»явивши позов до них, з приводу якого рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від. 10.04.2012 року із боржника та поручителів було достроково стягнуто в солідарному порядку суму боргу та судові витрати, змінив строк основного зобов»язання і не пред»явив вимоги про повернення суми заборгованості протягом 6-ти місяців після набрання рішенням суду законної сили, збільшивши суму стягнення, то згідно позовних вимог за їх позовом, просять визнати договори поруки припиненими з 01.09.2012 року.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та підтвердив наведене.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 64, 66).

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» позов не визнав та пояснив, що як у кредитному договорі так і договорах поруки зазначено строк їх дії та 5-річний строк пред»явлення вимог до поручителів, які банком не є пропущеними, тому вважає позовні вимоги безпідставними. З покликанням на правові позиції, зазначені в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року, просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 28.02.2008 року між ОСОБА_6 , правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір № 43 К, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 95 000,00 доларів США на строк до 27 лютого 2018 року із сплатою 14 % річних за користування кредитом.

28 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договори поруки № 43 К , за якими поручителі відповідають перед кредитором за виконання ОСОБА_5 зобов»язань за кредитним договором (а.с. 7, 82).

У зв»язку із невиконанням боржником зобов»язань за кредитним договором Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приват Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з боржника та поручителів всієї суми заборгованості в сумі 639 630, 44 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від. 10.04.2012 року із боржника ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 стягнуто солідарно зазначену суму та судові витрати (а.с. 5). У зазначену суму заборгованості окрім основного боргу увійшли також заборгованість по процентам за користування кредитом, пеня та штрафи.

17.08.2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надіслало позивачам повідомлення - вимогу про виконання зобов»язання за кредитом повернення ними заборгованості в сумі 136 914,62 доларів США (а.с.6,113).

Відповідно до статті 559 ЦК України,яка регулює питання припинення поруки:

1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

2. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

3. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

4. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до пунктів 5 та 6 договорів поруки від 28.02.2008 року у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов»язання кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов»язку та поручитель зобов»язаний виконати обов»язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 днів з моменту отримання вимоги.

У зв»язку з порушенням боржником виконання зобов»язання за кредитним договором банк, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, пред»явивши з цього приводу у квітні 2012 року , не надсилаючи при цьому напередодні вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов»язаних із ним платежів. Рішення суду про стягнення достроково суми боргу з боржника та поручителів у розмірі 639630,44 грн. є фактичною зміною виконання основного зобов»язання. Збільшити суму стягнення боргу з поручителів ПАТ КБ «Приватбанк» мав право протягом 6-ти місяців після набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов»язання, перебачений частиною четвертою ст.559 ЦК України, шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2012 року про стягнення із боржника ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 достроково заборгованості в сумі 639 630, 44 грн.

є фактичною зміною виконання зобов»язання.

Дане рішення вступило в законну силу 21.04.2012 року, а тому 6-ти місячний строк з часу набрання рішенням законної сили починається з 21 жовтня 2012, а не з 1.09.2012 року, як зазначили позивачі. Також, слід врахувати й те, що при певних обставинах у задоволенні зазначеного позову могло бути відмовлено.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі №6-190 цс 14,у якому зазначено, що пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк основного зобов»язання й був зобов»язаний пред»явити позов до поручителів протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та визнати договір поруки № 43 К від 28 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та договір поруки № 43 К від 28 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 припиненими з 21 жовтня 2012.

У задоволенні решти позову слід відмовити.

Суд не приймає як доказ покликання представника на правові позиції, зазначені в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 3 лютого 2016 року, оскільки наведені у ній обставини справи не є тотожними із обставинами даної справи. Так у ній зазначено, що предметом розгляду були обставини, які наступили після прийняття судами рішень за позовами про визнання недійсним кредитного договору і договору поруки а також, прийняття судом рішення про стягнення заборгованості з боржника та поручителя.

На підставі ст.ст. 559,1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд,

р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 задоволити частково.

Визнати договір поруки № 43 К від 28 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 припиненим з 21 жовтня 2012.

У задоволенні решти позову відмовити.

Позов ОСОБА_4 задоволити частково.

Визнати договір поруки № 43 К від 28 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 припиненим з 21 жовтня 2012.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий: