Справа № 373/137/16-ц Головуючий у І інстанції Опанасюк І. О.
Провадження № 22-ц/780/2336/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 09.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Лащенка В.Д.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Кулішенка Ю. М.,

при секретарі: Волинець Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» про захист прав споживачів,

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» про захист прав споживачів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 02 червня 2008 року між ним та КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» в особі начальника ВУКГ ОСОБА_3 було укладено договір №741 про надання послуг водопостачання і водовідведення фізичним особам (громадянам).

01 червня 2015 року у звязку з настанням терміну проведення періодичної повірки засобів обліку води (лічильників) на адресу позивача надійшов припис від КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» про повірку лічильника. Разом з цим позивачу було повідомлено, що в разі невиконання до 25 липня 2015 року даних вимог, облік розрахунку споживання води буде проводитись за нормами з дати закінчення міжповірочного інтервалу.

В липні 2015 року відповідач змінив позивачу схему оплати з фактично спожитої на нормативну, яка обчислюється згідно кількості зареєстрованих осіб у квартирі.

Позивач двічі звертався до відповідача з заявою щодо проведення повірки засобів обліку води (лічильників) в квартирі №24, по вулиці Пугачова 9 в м. Переяслав-Хмельницький за рахунок комунального підприємства, проте йому було відмовлено у проведенні періодичної повірки лічильників, що підтверджується листами від 27.08.2015 року та від 30.11.2015 року.

Позивач просив визнати відмову КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» щодо проведення періодичної повірки засобів обліку холодної води у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 неправомірною; зобовязати КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» за власний рахунок підприємства провести періодичну повірку (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (водолічильників) холодної води у квартирі за адресою: АДРЕСА_1; визнати незаконним проведення схеми оплати з 01.06.2015 року замість фактично спожитої на нормативну за кількістю мешканців та відповідно здійснити перерахунок згідно показників лічильника.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих відносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що багатоповерховий будинок № 9 по вул. Пугачова у м. Переяслав Хмельницький та внутрішньо будинкові мережі водопостачання та водовідведення даного будинку не перебувають на балансі комунального підприємства. При цьому засоби обліку води (лічильники), які встановлені у квартирі АДРЕСА_2 також не є власністю комунального підприємства та не перебувають на його балансі.

Балансоутримувачем лічильників та особою, яка надає послуги з водопостачання у вказаному будинку є виробниче управління житлово-комунального господарства (ВУЖКГ), а не комунальне підприємство «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» (ВУКГ), до якого і заявлено позов.

Окрім того, договір, укладений між позивачем та відповідачем є нікчемним, оскільки його положення суперечать вимогам законодавства, а між позивачем та ВУЖКГ договір не укладався.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02 червня 2008 року ОСОБА_2 та КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» в особі начальника ВУКГ ОСОБА_3 уклали договір №741 про надання послуг водопостачання і водовідведення фізичним особам (громадянам) (а.с. 31).

01 червня 2015 року у звязку з настанням терміну проведення періодичної повірки засобів обліку води (лічильників) на адресу позивача надійшов припис від КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» про повірку лічильника (а.с. 7).

Позивач двічі звертався до відповідача з заявою щодо проведення повірки засобів обліку води (лічильників), але йому було відмовлено, що підтверджується листами від 27.08.2015 року та від 30.11.2015 року (а. с. 13, 15).

Відмову було обґрунтовано тим, що КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» не є балансоутримувачем внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення, тому вони не можуть включати такі витрати до діючих тарифів та проводити відповідні роботи по повірці засобів обліку.

У підтвердження своєї позиції представник відповідача посилається на п. 12 Договору №741 від 02.06.2008 року, відповідно до якого позивач зобовязаний забезпечувати цілісність засобів обліку води та не втручатись у їх роботу, а також проводити періодичну повірку лічильників води, згідно вимог Держстандарту.

Окрім того, представник відповідача зазначив, що у відповідності до п.1.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі.

Згідно довідки № 89 від 25.02.2016 року, багатоповерховий будинок №9 по вул. Пугачова у м. Переяслав Хмельницький та внутрішньо будинкові мережі водопостачання та водовідведення даного будинку не перебувають на балансі комунального підприємства. Також, згідно даної довідки засоби обліку води (лічильники), які встановлені у квартирі АДРЕСА_3 не є власністю комунального підприємства та не перебувають на його балансі (а.с. 45).

Регулювання відносин між субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, здійснюється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Пунктом 8 зазначених Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 15 цих Правил визначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Постановою КМУ від 08.07.2015 року «Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок виконавців.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Одним із основних напрямків діяльності КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», згідно із його Статутом, є надання комунальних та побутових послуг по водопостачанню та водовідведенню (а.с. 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Факт укладення договору та його чинність сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Виходячи з умов договору, який був укладений між позивачем та відповідачем, виконавцем в даному випадку є саме КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства».

Окрім того, твердження про те, що балансоутримувачем лічильників та особою, яка надає послуги з водопостачання у вказаному будинку є ВУЖКГ, а не ВУКГ до якого заявлено позов не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин ухвалене рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, необхідно скасувати, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а судом неправильно застосовані норми матеріального права. Відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України необхідно ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 102,40 грн. та апеляційної скарги в сумі 1 212,64 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» про захист прав споживачів задовольнити.

Визнати відмову Комунального підприємства «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» провести періодичну повірку засобів обліку холодної води у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 неправомірною.

Зобовязати Комунальне підприємство «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» за власний рахунок підприємства провести періодичну повірку (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (водолічильників) холодної води у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобовязати Комунальне підприємство «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» здійснити перерахунок вартості спожитої холодної води у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, згідно показників лічильника.

Стягнути з Комунального підприємства «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» () в дохід держави судовий збір в сумі 2 315 грн. 04 коп. (1 102,40 + 1 212,64 = 2 315,04).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді