Провадження № 2/369/384/16
РІШЕННЯ

Іменем України

15.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_2 про визнання припиненими зобовязань, що виникли з договору поруки,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_2 про визнання припиненими зобовязань, що виникли з договору поруки, посилаючись на те, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 236/РП/65/2007-840.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Відповідно до умов п. 1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що передбачені кредитним договором, в тому числі повернути до 27 грудня 2022 року кредит в сумі 134 766,91 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,79 % річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції.

Позивач вважає, що зобовязання, передбачені договором поруки, припинені у зв'язку зі зміною зобовязання за основним договором без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, однак банк цього не визнає, оскільки подав до суду позов про стягнення з поручителя заборгованості по кредитному договору.

Як їй стало відомо з поданої позовної заяви ПАТ КБ «Надра», між ОСОБА_2 та банком 26 квітня 2012 року було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1. додаткового договору № 1 до кредитного договору встановлено новий кінцевий термін погашення кредиту до 27 грудня 2025 року, тобто кінцевий термін погашення кредиту збільшено на три роки.

Відповідно до п. 1.3. додаткового договору № 1 до кредитного договору збільшено розмір зобовязань за кредитним договором, оскільки крім зазначеної вище суми кредиту в розмірі 134 766,91 доларів США в межах кредитного договору банк надав ОСОБА_2 додатковий кредит в розмірі 129 319,11 грн., з терміном погашення до 26 квітня 2013 року, а починаючи з 26 квітня 2013 року під плаваючу процентну ставку, яка вираховується як український індекс ставок за депозитами фізичних осіб «+ 5 %».

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» між ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до умов п. 2 якої банк та ОСОБА_2 зафіксували розмір заборгованості по пені на рівні 4 167,10 доларів США. Тобто даною угодою було збільшено розмір відповідальності поручителя, оскільки останній поручався за сплату пені в гривні, а не в іноземній валюті. Фіксація пені призвела до того, що розмір пені в гривні збільшився удвічі внаслідок падіння національної валюти по відношенню до долара США.

Однак, виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не підлягає застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Відповідно до умов п. 3 Додаткової угоди № 2 до кредитного договору було збільшено строк позовної давності, як загальної так і спеціальної до 20 років. Внаслідок збільшення строку позовної давності зобовязання поручителя було збільшено, оскільки у банку зявилось право стягувати з неї як поручителя пеню за 20 років прострочення позичальником ОСОБА_2.

Згоди на укладення додаткової угоди № 1 або додаткової угоди № 2 вона не надавала і не підписувала.

Відповідно до вимог ст. 559 ЦК України збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі збільшення розміру плати за кредитом, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами, підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності.

Зобовязання по кредитному договору були збільшені без її згоди, як поручителя, як при укладенні додаткового договору № 1 до кредитного договору, так і при укладенні додаткової угоди № 2 до кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, з урахуванням того, що вона ніяких додаткових угод до договору поруки не укладала та не підписувала.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати зобовязання, що виникли з договору поруки від 27 грудня 2007 року, припиненими.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 236/РП/65/2007-840, відповідно до умов якого банк надав їй, як позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості та платності грошові кошти у сумі 134766,91 доларів США, в порядку та на умовах, визначених цим договором за програмою «Перше житло».

Відповідно до умов п. 1.4 кредитного договору банк надав позичальнику кредит строком до 27 грудня 2022 року.

Згідно умов п. 5.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

В рахунок забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором від 27 грудня 2007 року за № 236/РП/65/2007-840 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», 27 грудня 2007 року було укладено договір поруки.

Відповідно до умов п. 1.1. договору поруки згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за неналежне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, в тому числі: повернути до 27 грудня 2022 року кредит у сумі 134766,91 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,79 % річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/360)); сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель повинен виконати зобовязання в тому ж порядку, який встановлений для позичальника кредитним договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.

Згідно умов п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань. вказаних у п. 1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Згідно умов п. 1.3. договору поруки відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому.

Відповідно до умов п. 1.5. договору іпотеки поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до умов п. 3.1. договору поруки сторони встановлюють, що поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору, виплачує кредитору пеню від загальної суми заборгованості позичальника по кредитному договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення з дня виконання зобовязання поручителя погасити заборгованість позичальника.

Згідно п. 5.1. договору поруки сторони визначили, що цей договір підписаний на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобовязань.

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» між ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, відповідно до умов якого сторони погодили та внесли зміни до основного кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до умов п. 1.1. договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 134766,91 доларів США зі сплатою 13,79 %. Щомісячна сума мінімального необхідного платежу по кредиту визначається Графіком платежів. Кінцевий термін повернення кредиту до 27 грудня 2025 року.

Відповідно до умов п. 1.3 договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 129319,11 грн., зі встановленням позичальнику фіксованої процентної ставки по кредиту у розмірі 15 %. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу по кредиту визначається Графіком платежів. Кінцевий термін повернення кредиту 26 квітня 2017 року.

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, відповідно до умов п. 2 додаткової угоди № 2 сторони погодили, що цей договір втрачає чинність у частині не стягнення банком позичальнику неустойки (штраф, пеня) у розмірі штрафу 13476,69 доларів США, пеня 4 167,10 доларів США, розрахованої відповідно до умов договору, при невиконані позичальником умови реструктуризації, передбачених договором про внесення змін та доповнень від 26 квітня 2012 року до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.

26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода до договору поруки 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, в якій сторони погодили та внесли зміни до п. 1.1. ч. 1 Договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року та виклали його в редакції «п. 1.1. згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, та договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 1. Поручитель повинен виконати зобовязання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника за кредитним договором, та додатковими угодами до кредитного договору».

З наявної в матеріалах справи анкети поручителя на реструктуризацію від 05 грудня 2011 року вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена про те, що станом на дату підписання заяви загальна сума кредиту становить 134 756,91 доларів США, сума залишку заборгованості 35 539,47 доларів США, дата повернення кредиту за договором 27 грудня 2022 року.

Згідно заяви від 30 січня 2012 року, яка адресована голові правління ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 не заперечувала в проведенні реструктуризації щодо заборгованості по кредитному договору від 27 грудня 2007 року № 236/РП/65/2007-840 для врегулювання даного питання мирним шляхом.

У позовній заяві позивач зазначила, що лише з поданої позовної заяви ПАТ КБ «Надра» до неї та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, їй стало відомо про те, що між банком та позичальником було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року. Про зміну умов кредитного договору банк її не повідомляв.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Слід зазначити, що порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання.

Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Законом передбачено, що припинення договору поруки повязано зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну, та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Слід зазначити, що умови збільшення обсягу відповідальності поручителя визнаються як за умовами договору поруки, так і за умовами кредитного договору.

Погодження поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, передбачене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, та не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності.

Згідно п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1393/0/4-12 від 27 вересня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено про те, що відповідно до положень ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що вона не була проінформована про збільшення її відповідальності як поручителя за кредитним договором, та про збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими коштами. Також позивач у позовній заяві зазначила, що зобовязання по кредитному договору були збільшені без згоди поручителя, як при укладенні додаткового договору № 1 до кредитного договору, так і при укладанні додаткової угоди № 2 до кредитного договору, і своєї згоди на таке збільшення зобовязань за кредитним договором вона не надавала.

Однак, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання поруки припиненою за договором поруки від 27 грудня 2007 року на підставі вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Підписуючи з банком 26 квітня 2012 року Додаткову угоду до договору поруки № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, ОСОБА_1 погодилась на те, що вона, як поручитель, поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, та договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 1. Вказана обставина вказує на те, що позивач була обізнана про те, що до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року були внесені зміни, внаслідок яких збільшився обсяг її відповідальності. Твердження позивача про те, що вона ніяких додаткових угод до договору поруки не укладала та не підписувала, також не було доведено позивачем у позовній заяві та представником позивача у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 відповідно до умов договору поруки від 27 грудня 2007 року та додаткової угоди про внесення змін до неї, поручилась перед кредитором за належне виконання позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що передбачені кредитним договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, тому посилання позивача про те, що вона, як поручитель, не надавала згоду на зміну умов договору, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 553, 554, 526, 559, 625, 638, 654 ЦК України, ч. 3 ст. 10, ст. ст. 60, 88, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_2 про визнання припиненими зобов»язань, що виникли з договору поруки, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.