Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/245/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Чельник О.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», треті особи: Управління Держпраці у Кіровоградській області, виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про встановлення факту нещасного випадку, пов»язаного з виробництвом, та спонукання до складання акту за формою Н-1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 2 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», третя особа: Управління Держпраці у Кіровоградській області про встановлення факту нещасного випадку, пов»язаного з виробництвом, та спонукання до складання акту за формою Н-1.

Зазначала, що перебуває в трудових відносинах з відповідачем по справі з 29 лютого 1988 року, а протягом майже 20 років працює диспетчером філії. 19 лютого 2015 року під час оперативної наради директором філії ОСОБА_3 та його заступником ОСОБА_4 (онуком директора) їй була оголошена догана, але внаслідок психологічного тиску, грубого поводження з нею вищезазначеними особами, а також внаслідок втомленості та нервового перенавантаження вона втратила свідомість, в результаті чого була доставлена швидкою медичною допомогою до ЦМЛ м. Кіровограда, де госпіталізована та проходила стаціонарне лікування до 3 березня 2015 року. Після виходу на роботу адміністрація підприємства почала вимагати від неї видачі епікризу для видачі направлення проходження позачергової медичної комісії, який вона відмовилася видавати, оскільки періодичний медогляд проходила 23 січня 2015 року. На запит відповідача про видачу копії епікризу, лікарня також відмовила у його виданні, посилаючись на конфіденційність інформації.

Через три місяці роботи - 4 червня 2015 року вона отримала направлення на проходження медогляду, а 8 червня 2015 року вона звернулася до адміністрації відповідача з заявою про проведення розслідування нещасного випадку та складення акту за формою Н-1, однак розслідування нещасного випадку не проведено, акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 не складений. На її звернення Кіровоградська філія надала відповідь № 509 від 22 червня 2015 року про те, що втрата свідомості 19 лютого 2015 року під час проведення оперативної наради та подальша втрата працездатності не є нещасним випадком, тому не може проводитись розслідування і бути виданий відповідний акт.

Згідно відповіді голови правління № 1848 від 15 липня 2015 року - причина тимчасової непрацездатності - загальне захворювання; повідомлення про нещасний випадок не надходило, а тому підстав для оформлення акту про нещасний випадок немає.

Тому і просила встановити, що 19 лютого 2015 року під час виконання трудових обов»язків диспетчера з нею стався нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, та зобов»язати відповідача скласти акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1.

Залучивши до участі у справі в якості третьої особи виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 2 грудня 2015 року у задоволенні вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що причиною нещасного випадку, що стався з позивачем, є не небезпечні чи шкідливі виробничі фактори та/або фактори важкості чи напруженості трудового процесу, а загальне захворювання, причинами якого є ряд факторів не пов'язаних з виробництвом, відмова відповідача щодо складення такого акту є правомірною, повідомлення про травмування, яке сталося з позивачем 19 лютого 2015 року, ні від лікувально-профілактичного закладу, ні від ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» не надходило.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального і процесуального права, невірну юридичну оцінку доказам, дослідженим у судовому засіданні. Зазначає, зокрема, що внаслідок психологічного тиску, грубого поводження з нею, а відтак і упередженого ставлення зі сторони директора філії та його заступника, втомленості та нервового перенапруження вона втратила свідомість, тобто, з нею трапився нещасний випадок - раптовий вплив шкідливого фактору трудового процесу. Однак відповідачем неправомірно відмовлено у розслідуванні нещасного випадку та складанні такого акту.

У письмових запереченнях проти доводів апеляційної скарги представник відповідача посилалась, зокрема, на те, що причинного зв»язку втрати позивачем свідомості саме з виконанням нею трудових обов»язків не встановлено, оскільки причиною непрацездатності є загальне захворювання. При цьому, позивачем відповідно до чинного законодавства не надано доказів її звернення до територіального органу Держгірпромнагляду з проханням видати відповідачу припис щодо необхідності проведення розслідування нещасного випадку та складання акту за формою Н-1 або Н-5.

Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання представник не з»явився, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника, які підтримували доводи скарги, представника відповідача, яка заперечувала проти її доводів, представника третьої особи: Управління Держпраці у Кіровоградській області, який погоджувався з доводами скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що причиною нещасного випадку, що стався з позивачем, є не небезпечні чи шкідливі виробничі фактори та/або фактори важкості чи напруженості трудового процесу, а загальне захворювання, причинами якого є ряд факторів не пов'язаних з виробництвом, і відмова відповідача щодо складення акту за формою Н-1 є правомірною.

Однак з такими висновками суду повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що позивач, яка перебуває у трудових відносинах з відповідачем, 19 лютого 2015 року під час проведення оперативної наради в кабінеті директора Кіровоградської філії, втратила свідомість та швидкою медичною допомогою була госпіталізована до Центральної міської лікарні м. Кіровограда, де знаходилася по 3 березня 2015 року, про що їй був виданий листок непрацездатності, в якому зазначена причина непрацездатності - загальне захворювання. При цьому екстрене повідомлення від лікарні про звернення позивача з посиланням на нещасний випадок на виробництві підприємству не надходило (а.с. 42).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 22 Закону України "Про охорону праці" роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Пунктами 10, 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок) передбачено, що встановлення та дослідження обставин та причин, пов'язаних з нещасним випадком на виробництві, віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку.

Тобто, не є компетенцією суду з»ясування причин нещасного випадку, що стався з позивачем, та відповідні висновки.

У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку (ч.2 п..23 Порядку).

Таким чином, у судовому порядку факт нещасного випадку встановлюється лише у разі ліквідації підприємства-роботодавця.

У даному випадку відсутні підстави, передбачені ч.2 п.23 Порядку, щодо розгляду такого факту судом.

Тобто, звертаючись до суду з такими вимогами, позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права та інтересу.

Крім того, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 22 вищезазначеного Закону, у разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Пунктом 34 Порядку також передбачено, що посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держгірпромнагляду може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалась, на те, що їй відмовлено роботодавцем щодо проведення розслідування нещасного випадку та складання акту за формою Н-1.

Матеріалами справи підтверджується, що на звернення позивача від 8 червня 2015 року до відповідача та директора філії відносно проведення розслідування нещасного випадку та видачі акту форми Н-1 їй повідомлено, що причина її тимчасової непрацездатності - загальне захворювання, що не являється нещасним випадком, а тому не може проводитися розслідування та оформлюватись акт за формою Н-1 (а.с.3-6).

Листом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 5 травня 2015 року №23-Ш-05 позивачу було повідомлено про порядок оскарження до територіального органу Держгірпромнагляду України дій відповідача у разі його відмови у проведенні розслідування чи складання акту (а.с.75,76).

Однак матеріали справи не містять даних про те, що позивач зверталася до відповідного органу зі скаргою у зв»язку з відмовою у проведенні розслідування та складання акту, а тому її звернення до суду з вказаним позовом є передчасним, як і висновок суду щодо правомірності відмови відповідача у складанні акту.

Наведене свідчить про те, що позивачем обраний спосіб захисту права та інтересу, не передбачений діючим законодавством в рамках правовідносин, що склалися між сторонами по даній справі.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 2 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», треті особи: Управління Держпраці у Кіровоградській області, виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про встановлення факту нещасного випадку, пов»язаного з виробництвом, та спонукання до складання акту за формою Н-1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: