ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
за участю представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального кругу Сніди Тетяни Василівни про визнання дій нотаріуса протиправними, встановлення факту розірвання спадкового договору, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею майна ОСОБА_10 згідно із заповітом, складеним 20 вересня 2012 року. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 останньої позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Під час проживання разом із ОСОБА_10 з літа 2012 року позивачу було невідомо про те, що 27 грудня 2011 року ОСОБА_10 уклала спадковий договір з ОСОБА_8, який був посвідчений приватним нотаріусом Снідою Т.В., за яким ОСОБА_10 передавала у власність ОСОБА_8 належну їй квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_8, у свою чергу, взяла на себе обов'язок забезпечувати її продуктами харчування, ліками, медичним доглядом та іншим побутовим доглядом. Також на ОСОБА_8 був покладений обов'язок про поховання відчужувача згідно з обрядами православної церкви та встановлення надгробку на суму не більше 1 000 грн.

Посилається на те, що на час укладення спадкового договору ОСОБА_10 не розуміла, який саме документ складається, вона мала вік майже 80 років, страждала низкою тяжких захворювань і внаслідок ускладнення діабету була сліпою, тому вважала, що нею був укладений заповіт.

Крім того, в догляді за нею не було потреби, так як на той час піклування за ОСОБА_10 здійснювалось Територіальним центром соціального обслуговування згідно з договором з 18 листопада 2010 року і продовжувалось до 16 листопада 2012 року.

Позивач вважає, що при посвідченні спадкового договору нотаріусом Снідою Т.В. були допущені суттєві порушення Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, яка була чинна на момент укладення спадкового договору, а саме: спадковий договір був посвідчений нотаріусом за відсутності свідків та текст договору не був прочитаний вголос, як це передбачено п. 16 вищезазначеної Інструкції.

Відповідач ОСОБА_8 ніколи не проживала з померлою, не піклувалася про неї та не доглядала, не виконувала обов'язків за договором. 08 липня 2013 року ОСОБА_8 зверталася до нотаріуса із заявою про розірвання спадкового договору, а тому вважає, що фактично спадковий договір був розірваним.

Однак 02 червня 2014 року ОСОБА_8 отримала дублікат спадкового договору та зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що підстав для видачі дубліката не було, нотаріусом було підроблено документ, не здійснено контролю за виконанням спадкового договору в частині поховання померлої, а тому просила суд визнати дії приватного нотаріуса Кролевецького нотаріального округу СнідиТ.В., пов'язані з невчиненням дій щодо реєстрації розірвання спадкового договору, укладеного 27 грудня 2011 року між ОСОБА_10 і ОСОБА_8, та при реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 протиправними, встановити факт розірвання спадкового договору, визнати незаконною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за спадковим договором на ім'я ОСОБА_8 від 28 листопада 2014 року і скасувати її в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 26 378 грн на підставі спадкування за заповітом.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_10 купила у ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09 вересня 2005 року.

27 грудня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Снідою Т.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2963.

Згідно з п. 1 вказаного договору ОСОБА_10 на випадок своєї смерті передала ОСОБА_8 у власність належну їй на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Пунктом 7 договору передбачено, що при його укладенні ОСОБА_10 поклала на ОСОБА_8 обов'язки, які вона повинна виконати: а) до її смерті: забезпечувати її продуктами харчування, ліками, медичний догляд, прибирання квартири, в якій вона мешкає, прання її особистих речей; б) після її смерті: поховати її на кладовищі в м. Кролевець згідно з обрядами православної церкви, встановити надгробок на суму не більше 1 000 грн.

Згідно з п. п. 8-12 договору відчужувач не призначала особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням договору після її смерті, ОСОБА_8 зобов'язалась виконувати всі обов'язки, покладені на неї цим договором, заповіти, які відчужувач склала щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемними, нотаріусом накладена заборона на відчуження квартири до дня смерті відчужувача, відповідно до ст. ст. 182, 210 ЦК України право власності на квартиру переходить до набувача з дня смерті відчужувача та підлягає державній реєстрації у відповідному бюро технічної інвентаризації.

На спадковому договорі наявна відмітка нотаріуса від 27 грудня 2011 року про заборону, згідно з якою нотаріус на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» у зв'язку з посвідченням цього договору наклала заборону на відчуження зазначеного в договорі майна - квартири - яка належить ОСОБА_10, до дня її смерті.

20 вересня 2012 року ОСОБА_10 склала заповіт на випадок своєї смерті, все своє майно заповіла ОСОБА_6

09 серпня 2012 року ОСОБА_10 зверталася до суду із заявою, у якій зазначала про те, що між нею і ОСОБА_8 укладений спадковий договір, який останньою не виконується, вона бажає якнайшвидше його розірвати.

10 серпня 2012 року на адресу ОСОБА_10 судом направлено листа, в якому роз'яснено про право звернутися до суду з позовом про розірвання договору.

08 липня 2013 року ОСОБА_8 звернулась до нотаріуса із заявою про розірвання спадкового договору.

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

02 червня 2014 року нотаріус видала ОСОБА_8 дублікат спадкового договору замість втраченого із застереженням про дописку від руки відповідно до вимог чинного законодавства. Дублікат містить дописку від руки наступного змісту: «Текст цього договору зачитано сторонам нотаріусом вголос», але таке ж речення мається і в копії спадкового договору, який долучений до позовної заяви.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що при укладенні спадкового договору і посвідченні його приватним нотаріусом Снідою Т.В. були дотримані всі вимоги закону.

Під час укладення спадкового договору сторони розуміли всі обставини та наслідки укладення саме спадкового договору, що вбачається як із змісту самого спадкового договору, який особисто підписаний його сторонами, так і з заяви ОСОБА_10 до суду в порядку Закону України «Про звернення громадян» від 09 серпня 2012 року, в якій вона зазначала, що нею з ОСОБА_8 був укладений спадковий договір, який вона хоче розірвати.

Як при укладенні та посвідченні спадкового договору, так і при видачі відповідачу дубліката спадкового договору приватний нотаріус Сніда Т.В. діяла в межах Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерства юстиції України за № 282/20595, та Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22 жовтня 2010 року за № 3253/5 та зареєстрований 23 грудня 2010 року за № 1318/18613.

Так, рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 28 серпня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 березня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_8 до Кролевецької міської ради про визнання права власності на квартиру визнано за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі спадкового договору.

Заява ОСОБА_8 про розірвання спадкового договору була отримана ОСОБА_10, але остання не звернулась з аналогічною заявою про згоду на розірвання спадкового договору до нотаріуса і за життя спадковий договір не розривався ні в добровільному порядку, ні в судовому. Без наявності заяви ОСОБА_10 про розірвання спадкового договору нотаріус був позбавлений можливості посвідчити розірвання спадкового договору.

Не може вважатись розірваним спадковий договір тільки з підстав звернення із відповідною заявою набувача до нотаріуса, а відчужувача до суду в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік