Справа № 755/2289/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві ОСОБА_1, заінтересовані особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Міністерство юстиції України, на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Федоріної Анастасії Михайлівни,

встановив:

Скаржник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2009 року з ТОВ «Моноліт Монтаж» на його користь було стягнуто 3 392,23 грн. суми боргу по заробітній платі, 7 275,00 грн. компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні, 727,50 грн. компенсації за невикористану відпустку, 500,00 грн. послуг адвоката, 21,00 грн. вартість телеграм, 1 073,01 грн. вартість проїзду, 2 000,00 грн. моральної шкоди, а всього 14 988,83 грн. Для виконання судового рішення він звернувся до виконавчої служби, але двічі виконавчий лист повертався без виконання з підстав відсутності коштів та майна боржника. Листом № 19185 йому було надано постанову про відкриття виконавчого провадження № 47588646 від 21.05.2015 року, яку виніс виконавець Федоріна А.М. Проте, судове рішення не виконане до цього часу. Боржник є діючим підприємством, в процесі припинення не перебуває, та має статутний капітал в розмірі 23 700,00 грн. 21.07.2015 року він звернувся до виконавчої служби з запитом про хід виконавчого провадження, але відповіді не отримав. В той день він звернувся і до Міністра юстиції України для реагування на бездіяльність виконавця, на що отримав відповідь з територіального управління, що 03.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, та неодноразово направлялися платіжні вимоги до банківських установ для списання заборгованості. 23.10.2015 року звернувся до виконавчої служби з заявою про стягнення коштів та направлення їх на поштове відділення «Укрпошта» в м. Херсоні № 34, але відповіді отримав, виконавець виконавчих дій не проводив. У зв'язку чим звернувся до суду з даною скаргою.

В судове засідання скаржник не з'явився, його представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання представники заінтересованих осіб не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Як і не надав на вимогу суду, яка направлялася неодноразово, виконавче провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що в провадженні ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві на виконанні перебуває виконавче провадження № 47588646, боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт Монтаж», відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1430/09, виданого 02.04.2010 року Дніпровського районного суду м. Києва, для примусового виконання судового рішення від 30.11.2009 року щодо стягнення на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 14 988,83 грн.

Встановлено, що з моменту набрання рішення суду законної сили - 11.12.2009 року, рішення не виконано до цього часу, двічі стягувачу повертався виконавчий документ без виконання.

21.05.2015 року виконавчої службою втретє відкрито виконавче провадження. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (роздруковане з Офіційного веб-порталу 04.12.2015 року) єдині дії, які були вчинені державним виконавцем - 21.05.2015 року відкрито виконавче провадження та здійснено запит щодо наявності транспортних засобів.

Судом неодноразово направлялися вимоги суду щодо явки на судові засідання, так і необхідність надання виконавчого провадження на адресу виконавця і на адреси вищих інстанцій, однак вимоги суду цинічно проігноровані державним виконавцем, до суду він не з'явився, жодного письмового пояснення чи заперечення не надав, як і не надав виконавче провадження. Дії суб'єкту оскарження суд розцінює як неповагу до суду, та приховування дійсних причин невиконання судового рішення, яке постановлене по трудовому спору - невиплата заробітної плати, за що передбачена кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтями 5, 6 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

В суді було встановлено, що державний виконавець, який наділений законодавством України широкими повноваження, не здійснив жодної виконавчої дії, окрім направлення запиту щодо наявності у боржника транспортних засобів, задля примусового виконання судового рішення, враховуючи те, що боржник - юридична особа, яка наділена цивільною правоздатністю та дієздатністю.

В даному випадку скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, доведеною, та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 5, 6, 11, 25, 27, 30 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Міністерство юстиції України, на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Федоріної Анастасії Михайлівни - задовольнити.

Визнати дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Федоріної Анастасії Михайлівни щодо не виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2009 року, яким стягнуто з ТОВ «Моноліт Монтаж» на користь ОСОБА_1 коштів в загальній сумі 14 988,83 грн.

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Федоріну Анастасію Михайлівну провести виконавчі дії для примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2009 року, яким стягнуто з ТОВ «Моноліт Монтаж» на користь ОСОБА_1 коштів в загальній сумі 14 988,83 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: