Справа № 212/3262/16-ц
У х в а л а

09 червня 2016 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Пустовознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє додаткових вимог на предмет спору про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору , -

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2016 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява, по якій не може бути відкрито провадження, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просить суд визнати недійсним кредитний договір № Р30.185.71328 від 04 вересня 2013 року звільнивши її від сплати судового збору згідно ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Позивачка зазначила, що правовою підставою подання позову є Закон України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до частини 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Поняття споживача визначено в пункті 22 частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» раніше було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору, проте, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Відповідно до частини 3 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Однак, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Верховний Суд України у своїх ухвалах від 30 березня 2016 року справа № №6-758ц16, від 09 березня 2016 року №6-114ц16, від 09 лютого 2016 року справа №6-36ц16, від 14 січня 2016 року справа №6-2936ц15, від 11 грудня 2015 року справа №6-2936ц 15 також підтвердив правовий висновок та також зазначив, що за змістом підпункту 8 пункту 1 частини 2 статті 4 цього Закону ставка судового збору визначається саме на час вчинення окремої процесуальної дії, тобто на момент звернення до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень.

Оскільки нормативно-правовим актом, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у ст. 5 цього Закону.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 11 березня 2016 року, справа №6-6420ск16 зазначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.

Отже, з огляду на викладене суддя дійшов висновку , що вказана заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору або ж не надано належних доказів щодо звільнення від сплати судового збору з інших підстав.

Відповідно до статті 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Тому вказана позовна заява, згідно ст. 121 ЦПК України повинна буди залишена без руху і позивачу надано строк для усунення вказаних вище недоліків заяви.

Приймаючи до уваги вищенаведене, керуючись ст.ст. 119, 121, 209, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє додаткових вимог на предмет спору про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків, але не більше п'яти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Пустовіт