АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2013 року, -

встановила:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2013року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири укладений 08 листопада 2010 року між ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. та зареєстрований в реєстрі за № 5324, як такий, що вчинено в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Справа була предметом розгляду в суді касаційної інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_7 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник позивачів проти апеляційних скарг заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08 листопада 2010 року, вчинений в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1, відповідно до розпорядження Ленінградської РДА в м. Києва від 05 листопада 1998 року № 6665 була приватизована в рівних частках на позивачів.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, перебуваючи у США, видали на ім'я ОСОБА_4 довіреності № NYC -10661321 від 12 березня 2009 року, № NYC-10379114В від 04 червня 2009 року, № NYC-10379113В від 04 червня 2009 року на укладення від їх імені договору купівлі-продажу належної їм на праві спільної часткової власності спірної квартири.

08 листопада 2010 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. та внесений до реєстру за № 5324, відповідач ОСОБА_4, діючи на підставі вищевказаних довіреностей, здійснила продаж спірної квартири за ціною 60 000 грн. 00 коп. своїй дочці ОСОБА_5

11 квітня 2011 року, ОСОБА_5, відповідно до договору дарування квартири, подарувала спірну квартиру своїм батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_6

08 грудня 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_6 продали квартиру АДРЕСА_1 за ціною 364 230 грн. 00 коп., відповідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською С.В.

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3487/13-42 від 19.07.2013 року, дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_3, станом на дату її відчуження, складала 426 690 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи позов, позивачі вказали, що спірний договір купівлі-продажу квартири був здійснений за значно нижчою ціною ринкової вартості, та за зловмисною домовленістю між відповідачами.

Відповідно до ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Згідно п. 22 роз'яснення Пленуму Верховного Суду України «про судову практику розгляду цивільних справ» від 06 листопада 2009 року № 9 Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК (435-15) необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою

стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачами доведено зловмисну домовленість представника однієї сторони з другою стороною при укладенні правочину.

На момент укладення договору купівлі-продажу обидві сторони проживали за однією адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 15, 18).

За домовленістю купівля-продаж не носила реального характеру.

В своїх поясненнях в правоохоронних органах ОСОБА_5 повідомила, що договір оформлено формально на прохання батьків. Грошових коштів за придбану квартиру вона не сплачувала (т. 1 а.с. 33).

Несприятливі наслідки для довірителів полягають в тому, що різниця між ціною продажу квартири та ринковою ціною складає 366 690 грн. 00 коп.

Доводи апеляційних скарг про відсутність зловмисної домовленості між ОСОБА_4 та покупцем квартири ОСОБА_5, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 грудня 2013 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук