Справа № 353/48/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1395/2016
Головуючий у 1 інстанції Луковкіна У. Ю.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря: Шемрай Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тлумацької міської ради Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тлумацького районного суду від 17 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тлумацького районного суду від 17 травня 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,1584 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Винниченка в м. Тлумач Івано-Франківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначає, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі позивачці порушено обмеження та обтяження містобудівного характеру, оскільки не враховано, що частина спірної земельної ділянки належить до земель промисловості та перебувала до 2007 року у користуванні КП «Шляховик» для обслуговування адмінприміщення, власником якого на даний час є він - ОСОБА_3; з викопіювання з генплану м. Тлумача у масштабі 1:2000 вбачається наявність проїзду між вул. Богуна та Івасюка, який перетинає земельну ділянку, відведену ОСОБА_2 Не відповідають дійсності висновки суду про надуманість, непідтвердженість тверджень апелянта про наявність дороги, яка має пересікати земельну ділянку позивачки, оскільки з цього приводу були представлені графічні матеріали, а з відповіді Відділу Держгеокадастру у Тлумацькому районі від 15.03.2016 року вказано на те, що станом на 01.01.2008 р. земельна ділянка КП «Шляховик», площею 4,4547 га була передана в землі запасу Тлумацької міської ради, як землі промисловості. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 вимоги скарги заперечили, представник Тлумацької міської ради в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність у зв'язку із Законом України від 14.09.2006 р. №139-У) постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України (стаття 1 Декрету).

Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до ст.17 ЗК України від 18.12.1990 №561-ХП, який діяв на момент прийняття Тлумацькою міською радою рішення про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Земельний кодекс України від 18.12.1990 №561-ХП, (ст. 22 ЗК), повязував виникнення права власності та права користування земельною ділянкою зі встановленням землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержанням документа, що посвідчує це право.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Тлумацької міської ради від 23.06.1994 р. ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,16 га по вул. Винниченка в м. Тлумач з цільовим призначенням для ведення підсобного господарства, про що свідчить архівний витяг від 20.08.2015 р. (а.с. 19).

На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_2 24.06.1994 р. було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 14-01-2/000019, який був зареєстрований в Тлумацькій міській раді за № 19, про що свідчить відповідний запис у книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Тлумацької міської ради, розпочатої 31.03.1994 р. (а.с. 56, 21-22). Оригінал вказаного Державного акту був втрачений позивачкою, про що 01.08.2015 р. було опубліковано оголошення в газеті «Злагода» (а.с. 23).

Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області від 27.08.2015 р. № 1219/06/55, згідно книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на території Тлумацького району станом на 31.12.2012 р., ОСОБА_2 має у власності спірну земельну ділянку. Другий примірник цього акту не був переданий Тлумацькою міською радою до відділу Держгеокадастру у Тлумацькому районі (а.с. 20).

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою виготовлено нову технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки, яка погоджена Тлумацькою міської радою, всіма відповідними органами, організаціями та суміжними користувачами (а.с.3-17). При повторному обмірі земельної ділянки визначено, що площа наявної в натурі земельної ділянки складає 0,1584 га, тобто на 0,016 га менше, ніж визначено у рішенні Тлумацької міської ради, однак, проти зменшення розміру земельної ділянки позивачка не заперечує. Будь-яка дорога або проїзд через земельну ділянку ОСОБА_2 у техдокументації із землеустрою не відображені.

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07.09.2005 р., укладеного між КП «Шляховик» та ОСОБА_3, останній придбав у власність недобудоване нерухоме майно, процент готовності якого складає 48%, що знаходиться за № 75 по вул. Івасюка в м. Тлумач Івано-Франківської області. Будь-які відомості щодо площі та права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташована недобудова, в договорі відсутні (а.с. 38).

Встановлено, що ні сам договір купівлі-продажу від 07.09.2005 р., ні будь-які інші документи по справі не містять доказів, що КП «Шляховик» мало право власності або право користування на земельну ділянку площею 0,36 га, на якій розташований недобудований обєкт нерухомості та яка межує саме з ділянкою ОСОБА_2

Крім того, право власності або право користування земельною ділянкою відповідно до ст. 120 ЗК України переходить виключно у разі, якщо купується обєкт нерухомості. Проте, як вбачається з самого договору купівлі-продажу та підтверджено ОСОБА_3, як на момент придбання, так і на сьогоднішній день, придбаний недобудований обєкт не завершений та в експлуатацію не введений. Будь-які інші документи, які б підтверджували право власності або право користування ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка межує з ділянкою ОСОБА_2, відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що доводи ОСОБА_3М . щодо порушення його права на користування земельною ділянкою є безпідставними.

Статтею 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проекти забудови територій, розподілу територій, містобудівні обґрунтування з відповідними умовами та обмеженнями забудови земельних ділянок, будівельні паспорти, документи на введення об'єктів в експлуатацію та їх сертифікацію, розроблені та/або оформлені до набрання чинності цим Законом, можуть бути затверджені та використані після набрання чинності цим Законом. Положення затверджених відповідно до цього пункту проектів забудови територій, розподілу територій, містобудівних обґрунтувань з відповідними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки враховуються під час розроблення, внесення змін та оновлення містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до листа Відділу містобудування та архітектури Тлумацької РДА від 16.05.2016 р., діючий генеральний план м. Тлумач був розроблений «Укрзахідцивільпроект» м. Львів 1992 р., схвалений рішенням Тлумацької міської ради народних депутатів № 54 від 26.03.1991 р. в масштабі 1:5000. Згідно наданої фотокопії території, на якій знаходиться спірна земельна ділянка ОСОБА_2, де зазначено вулицю без назви (Івасюка) червона лінія 15 м, прилегла територія колишнього КП «Шляховик» із санітарно-охоронною зоною та територією індивідуальної забудови. На генплані контурів ділянок забудови, всіх вулиць та проїздів не відображено (а.с. 97).

Відповідно до ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Із матеріалів справи вбачається, зокрема пояснень представника відповідача, Тлумацькою міською радою рішення про вилучення земельної ділянки у ОСОБА_2 для громадських потреб (для будівництва дороги) не приймалося, дозвіл на будівництво дороги, відповідна експертиза, проектна документація та акт вводу її в експлуатацію відсутні. Також будь-які інші документи з цього приводу відсутні і у матеріалах справи.

У відповідності до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких обєктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи встановлені судом обставини про те, що ОСОБА_2 належить спірна земельна ділянка і таке її право підтверджувалось відповідним державним актом, який був втрачений та не може бути відновлені на даний час в передбаченому законом порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку площею 0,1584 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Винниченка в м. Тлумач Івано-Франківської області.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України ст. ст. 23, 316, 317, 321, 328, 392 ЦК України, Декретом КМУ від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», ст.ст. 17,22 ЗК України від 18.12.1990 р., ст.ст. 116,152 ЗК України від 25.10.2001 р. та матеріалів справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.309 ЦПК України, процесуальні порушення, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, так як вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Тлумацького районного суду від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.М. Вакарук

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_6