Справа № 204/6071/15-ц
Провадження № 2/204/467/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Нестер М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 40 094,87 грн., а також судових витрат у розмірі 400,95 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 22.06.2012 р. з вини відповідача, який керував автомобілем «УАЗ 3151» державний номерний знак 1007 Е5 була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який належить ОСОБА_3 на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2012 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 43 996,58 грн. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 15.08.2012 року ОСОБА_3 скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала відповідну заяву, у відповідності до ст. 35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 39 184,87 грн., виходячи з розрахунку: 43 996,58 грн.(розмір шкоди) - 4811,71 грн. - 20% ПДВ. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 910,00 грн., а всього 40 094,97 грн. (39 184,87 + 910,00 грн.). Листами Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з вказаним позовом.

В судове засіданні позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засіданні не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2012 року, яка набрала законної сили, встановлено, що 22.06.2012 року, приблизно о 09-40 год., водій ОСОБА_1 керував автомобілем УАЗ 3151, д/н 1007 Е5, по вул. Барикадна в м. Дніпропетровську, під час руху і перед виїздом не перевірив технічний стан, під час руху не спостерігав за тех.станом транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_2, який рухався попереду в попутному напрямку. Водій ОСОБА_1 зупинився, після чого продовжив рух та скоїв наїзд на перешкоду (бордюрний камінь). При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, спричинені матеріальні збитки. Вказаною постановою водій ОСОБА_1 визнаний винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400 грн.(а.с.37).

22 червня 2012 року водій ОСОБА_2, відповідно до ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надав МТСБУ повідомлення про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 22 червня 2012 року за його участю (а.с.39).

На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Транспортний засіб «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_3, належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 047013 виданого Дніпропетровським відділом ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.93).

Відповідальність володільця транспортного засобу «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_3, була застрахована, що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/4399564, терміном дії з 04.04.2012 року до 03.04.2013 року (а.с.97).

15 серпня 2012 року ОСОБА_3, на підставі ст.35 та п.п. а ) ст.41.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди, так як ОСОБА_1 в добровільному порядку не відшкодував заподіяних збитків, що були спричинені в наслідок ДТП від 22.06.2012 року (а.с.65).

Згідно звіту № 136/2012 автотоварознавчого дослідження з визначення вартості збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу від 15 липня 2012 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування втрати товарної вартості становить 43 996,58 грн. (а.с.66).

02 листопада 2012 року, у відповідності до встановленого Законом порядку, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату на користь ОСОБА_3 у розмірі 39 184,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4195 від 02 листопада 2012 року (а.с.85). Вказана виплата була здійснена з розрахунку: розмір збитків 43 996,58 грн. 20% ПДВ- 4 811,71 грн.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п.п. 38.1, 38.1.1. ґ) ст. 33 вищезазначеного закону - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача в порядку регресу виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 39 184,87 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за послуги аварійного комісара, то вона задоволенню не підлягає у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. З наведеного вбачається, що відшкодування страховику, або МТСБУ, витрат повязаних з оплатою послуг аварійного комісара Законом не передбачено.

Згідно акту виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 17947 від 03 липня 2012 року по справі МТСБУ № 17947, за збір документів по справі та проведення оцінки нанесених збитків аварійним комісаром ОСОБА_4, вартість виконаних ним робіт становить 910,00 грн. (а.с.91). Зазначена сума у розмірі 910,00 грн. була сплачена позивачем аварійному комісару ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням № 3689 від 11 жовтня 2012 року (а.с.85).

Проте, суд вважає, що стягнення витрат за послуги аварійного комісара з страхувальника або особи, відповідальної за спричинену шкоду, не передбачено чинним законодавством, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за дорученням МТСБУ 17947 від 03 липня 2012 року згідно з умовами договору № 31-АК/04 від 05.07.2011 року, укладеного між МТСБУ та аварійним комісаром ОСОБА_4 (а.с. 89).

Крім того, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг, а діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком.

Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом.

Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем в обґрунтування понесених ним витрат на оплату послуг аварійного комісара не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, а саме, копії аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 39 184,87 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 391,73 грн. відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування, ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись ст.ст. 10, 58-61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, буд.42-а) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд.8, р/р 871 в ПАТ «Укрексімбанк» в м. Київ, МФО 322313, код 21647131) в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 39 184,87 грн. (тридцять девять тисяч сто вісімдесят чотири гривні, 87 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, буд.42-а) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд.8, р/р 871 в ПАТ «Укрексімбанк» в м. Київ, МФО 322313, код 21647131) судовий збір у розмірі 391,73 грн. (триста сімдесят одна гривня, 73 копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез