Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» (далі - ТОВ «Херсонавтотранс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з окремими позовами, які ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2015 року об'єднані в одне провадження, у яких просило зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні ділянкою шляхом демонтажу будинків відпочинку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 26 липня 1990 року № 301-р Херсонському територіально-виробничому об'єднанню «Херсонавтотранс» (далі - ХТВО «Херсонавтотранс»), правонаступником якого є ТОВ «Херсонавтотранс», надано земельну ділянку площею 5,2 га на території бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 для будівництва пансіонату на 400 місць, на підставі якого у подальшому видано державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1.

Відповідачі за відсутності жодних правових підстав на зазначеній земельній ділянці облаштували будиночки для відпочинку, ігноруючи вимоги про звільнення незаконно займаної земельної ділянки.

Посилаючись на порушення прав законного землекористувача, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року, позовні вимоги ТОВ «Херсонавтотранс» задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ТОВ «Херсонавтотранс» земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1, територія бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», кадастровий номер НОМЕР_2, шляхом демонтажу трьох будинків відпочинку.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ТОВ «Херсонавтотранс» земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1, територія бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», кадастровий номер НОМЕР_2, шляхом демонтажу двох будинків відпочинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідачі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами встановлено, що ХТВО «Херсонавтотранс» на підставі державного акта на право користування землею серії НОМЕР_1 надано в безстрокове і безоплатне користування 5,2 га земельної ділянки для будівництва пансіонату на 400 місць (а. с. 8-10).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2009 року визнано дійсним договір купівлі-продажу двох будиночків відпочинку, які розташовані на території колишньої бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, укладений 10 вересня 1998 року між ОСОБА_3 і комунальним підприємством «Берізка» (далі - КП «Берізка»), та визнано право власності на дані будиночки відпочинку за ОСОБА_3 (а. с. 4).

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2010 року зазначене рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 5-6).

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2010 року позовну заяву ОСОБА_3 до КП «Берізка» про визнання права власності залишено без розгляду (а. с. 7).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2009 року визнано дійсним договір купівлі-продажу трьох будиночків відпочинку, які розташовані на території колишньої бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області, укладений 03 вересня 1998 року між ОСОБА_4 та комунальним підприємством «Олімп» (далі - КП «Олімп»), визнано право власності на дані будиночки відпочинку за ОСОБА_4 (а. с. 35).

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08 липня 2010 року зазначене рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 36).

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2010 року позовну заяву ОСОБА_4 до КП «Олімп» про визнання права власності залишено без розгляду (а. с. 37).

Згідно із витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на два будиночки відпочинку зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2009 року, та право власності на три будиночки відпочинку зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2009 року, які були в подальшому скасовані.

Задовольняючи позов ТОВ «Херсонавтотранс», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, пославшись на норми ст. ст. 152, 212 ЗК України, виходив із того, що відповідачі, за відсутності визначених законом правових підстав, зайняли земельну ділянку, належним землекористувачем якої є позивач, та відмовляються її звільнити від збудованих на ній будиночків відпочинку, чим порушують права останнього.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Так, ухвалюючи рішення про усунення перешкод у користуванні ТОВ «Херсонавтотранс» земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1, територія бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», шляхом демонтажу будинків відпочинку, суд першої інстанції, встановивши фактичного користувача цією ділянкою, не встановив, хто є власником майна, розташованого на ній.

Із рішення Господарського суду Херсонської області від 26 березня 2008 року вбачається, що 26 липня 1990 року Радою Міністрів УРСР згідно з розпорядженням № 301 надано у користування ХТВО «Херсонавтотранс» земельну ділянку для будівництва пансіонату на 400 місць. На підставі даного розпорядження виконавчим комітетом Голопристанської районної ради народних депутатів видано ХТВО «Херсонавтотранс» державний акт серії НОМЕР_1 про право постійного користування земельною ділянкою площею 5,2 га для будівництва пансіонату в оздоровчій зоні «Каркініт».

У 1996 році ХТВО «Херсонавтотранс» реорганізовано у ВАТ «Херсонавтотранс», яке є правонаступником прав та обов'язків об'єднання.

У зв'язку з реорганізацією ХТВО «Херсонавтотранс» у ВАТ «Херсонавтотранс» до останнього перейшло право користування земельною ділянкою площею 5,2 га в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області.

Відповідно до положень ст. ст. 37, 38 ЦК УРСР, ст. 34 ЗК України «Про підприємства в Україні», ст. 28 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства. Обмежень щодо обсягу прав, які переходять при реорганізації, чинне законодавство не встановлює.

04 вересня 1996 року Фондом державного майна передано позивачу цілісний майновий комплекс ХТВО «Херсонавтотранс». Згідно з актом прийому-передачі державного майна від 04 вересня 1996 року № 187 та доповнення до нього Фондом державного майна передано ВАТ «Херсонавтотранс» об'єкти нерухомого майна бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» (с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області), а також об'єкти незавершеного будівництва даної бази відпочинку вартістю 192 920 гривень.

Згідно з довідкою ВАТ «Херсонавтотранс» від 30 серпня 2007 року № 18/3 дане майно обліковується на балансі останнього.

З рішення Запорізького апеляційного господарського суду від 25 вересня 2008 року вбачається, що згідно з актом прийому-передачі державного майна від 04 вересня 1996 року, додатком до акта прийому-передачі, листа регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області до Статутного фонду ВАТ «Херсонавтотранс» у числі інших об'єктів увійшли такі об'єкти нерухомості, як будиночки пансіонату, трансформаторна підстанція, глибинна свердловина, водопровід з водонапірною баштою, бетонне огородження, мусорозбірник, а також об'єкти незавершеного будівництва бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка знаходиться в с. Більшовик Голопристанського району Херсонської області.

Вирішуючи спір, суди не звернули уваги на зазначене, зокрема на те, що майно, яке позивач просить знести, фактично перебуває у нього на балансі.

Відповідно до установчого договору про створення обслуговуючого кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідачі є членами цього кооперативу (а. с. 123).

Згідно з експлікацією, наявною на а. с. 226, за ОСОБА_4 рахуються будинки на земельній ділянці площею 235,25 кв. м та 67,5 кв. м, а за ОСОБА_3 - 132,5 кв. м.

Ухвалюючи рішення про зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснити демонтаж п'яти будиночків відпочинку, суди при цьому не визначили будь-яких індивідуальних ознак майна, зокрема кількості поверхів або площі будівель, їх схематичного розташування.

Крім того, пославшись на норми ст. 212 ЗК України, згідно з якою самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам, суди не перевірили і не звернули уваги на доводи відповідачів про те, що згідно із даними земельного кадастру земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_2 обліковується за видом використання - база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», площею 5,184 га, форма власності - державна.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та не уточнили позовних вимог з урахуванням вищенаведеного.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик