Справа № 357/9626/15-ц Головуючий у І інстанції Голуб А. В.
Провадження № 22-ц/780/1342/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 17.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Білоконь О.В., Таргоній Д.О.,

За участі секретаря: Волинець Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування реальних збитків та упущеної вигоди, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та, уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 890 340,00 грн. реальних збитків, 704 808,20 грн. упущеної вигоди в 2013 році, та судовий збір.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 06.11.2012 року він з відповідачкою уклали мирову угоду щодо поділу їх спільного майна і вказана мирова угода була затверджена ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №1003/11970/12. Згідно до мирової угоди за ним було визнано право власності на комбайн MF 38 1999 року випуску, вартістю 368574,80 грн. та обовязок відшкодувати відповідачці різницю вартості майна в сумі 228483,48 грн. На момент укладання мирової угоди комбайн MF 38 1999 р.в. знаходився на зберіганні у відповідачки за адресою: вул. Заводська, 5 м. Біла Церква Київської області. В подальшому відповідачка не передала, а він не отримав у своє володіння зазначений комбайн. Факт передачі комбайна у його володіння мав бути документально підтверджений у відповідності до нормативних актів, що регулюють практику відносин та звичаї ділового обороту.

Вказував на те, що відповідачка зберігаючи у себе комбайн MF 38 1999 р.в., допустила погіршення його стану і за його ініціативи експертом була проведена оцінка ринкової вартості комбайна MF 38 1999 р.в., огляд вказаного комбайна проводився за адресою: вул. Заводська, 5 м. Біла Церква Київської області. Згідно до висновку №25 від 16.02.2015 року вбачається, що відновлення комбайна MF 38 1999 р.в. є економічно невигідним, відповідно до експертної оцінки ринкова вартість комбайна MF 38 1999 р.в. могла б становити 890 340,00 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.

Зазначав також, що оскільки відповідачка зберігала комбайн MF 38 1999 р.в. у себе без достатньої правової підстави протягом двох років (2013-2014 р.р.), то зобовязана відшкодувати йому доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду І інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом І інстанції встановлено, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 06.11.2012 року по цивільній справі №1003/11970/12 2/1003/3439/12 затверджено мирову угоду, згідно з якою за ОСОБА_2 визнане право власності на комбайн MF 38 1999 р.в., вартістю 368574,80 грн. та за ОСОБА_3 визнано право власності на автомобіль НОМЕР_1 вартістю 179586,13 грн. та причіп Brenderup д.н. НОМЕР_2 вартістю 12204,37 грн. Різницю вартості рухомого майна в сумі 228483,48 грн. сторони домовилися врахувати в подальшому при розподілі іншого майна спадкодавця ОСОБА_4 Сторони зобовязувалися після підписання мирової угоди та її виконання, не мати в подальшому претензій одна до одної відносно даного предмету та підстав позову.

Ухвала набрала законної сили 12.11.2012 року.

Також встановлено, що 30.01.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом ухвалене рішення по цивільній справі №357/13989/13-ц 2/357/155/14, яке залишено без змін

ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.06.2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування упущеної вигоди та збитків, яким було встановлено, що 30.05.2010 року помер брат позивача ОСОБА_5 Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли ОСОБА_3 дружина померлого, за заявою якої від 19.10.2010 року була заведена спадкова справа № 296/2010 року. Мати померлого ОСОБА_6 звернулася із заявою про відмову у прийнятті спадщини на користь ОСОБА_2 Заяву від ОСОБА_2 про прийняття спадщини подано до нотаріальної контори 26.11.2010 року. Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори від 05.04.2011року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, з підстав ненадання ОСОБА_2 переліку спадкового майна та непредявлення правовстановлюючих документів на майно, довідки про вартість спадкового майна.

Згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 06.11.2012року по цивільній справі № 1003/11970/12 2/1003/3439/12 затверджено мирову угоду, згідно з якою за ОСОБА_2 визнане право власності на комбайн MF 38 1999 р.в., вартістю 368574,8грн.,а за ОСОБА_3 право власності на автомобіль НОМЕР_1 вартістю 179586,13 грн. та причіп Brenderup д.н. НОМЕР_2 вартістю 12204,37 грн.

Будь-які докази технічного стану комбайну, його пошкодження, або розукомплектування в матеріалах справи відсутні. Згідно письмової розписки, наданої представником відповідача від 18.03.2013 року ОСОБА_3 передала, а син позивача ОСОБА_7 прийняв технічний паспорт на комбайн MF 38 1999 р.в., претензій не заявляв.

Тобто, з березня 2013 року позивач мав можливість використовувати комбайн на власний розсуд, доказів про неможливість його використання також суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. А в ч. 2 цієї ж статті передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Згідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В ч. 2 цієї ж статті зазначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

В ч. 3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі інше майно.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Суд І інстанції, враховуючи встановлені обставини по справі, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 890 340,00 грн. реальних збитків, оскільки позивач не надав суду належних та безспірних доказів, які б підтверджували його твердження, що комбайн MF 38 1999 року випуску знаходився на зберіганні у відповідачки за рахунок позивача без достатньої правової підстави протягом двох років (2013-2014 р.р.), про те, що відповідачка допустила погіршення стану комбайну, та про те, що відповідачка завдала позивачу збитки.

Крім цього, виходячи із недоведеності вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 704 808,20 грн. упущеної вигоди в 2013 році, суд прийшов правильного висновку про відмову в задоволенні зазначеної частини вимог.

Колегія суддів, перевіривши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що рішення суду І інстанції про відмову в задоволенні позову є законним та обґрунтованим, оскільки позивачем в порушення вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України не було доведено тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

З наданої позивачем копії довідки Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області ДПС від 09.07.2014 року №2116/798/171 вбачається, що ОСОБА_3 станом на 01.07.2014 року перебуває на обліку в Білоцерківській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області з 06.03.2000 року.

Проте дана довідка не містить інформації про те, що ОСОБА_3 у своїй підприємницькій діяльності використовувала комбайн MF 38 1999 року випуску, та використовувала працю найманих працівників саме у звязку із виконанням роботи на комбайні .

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів вважає, що судом І інстанції обґрунтовано було взято до уваги обставини, встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 30.01.2014 року у цивільній справі №357/13989/13-ц 2/357/155/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування упущеної вигоди та збитків, що набрало законної сили 25.06.2014 року.

Згідно до висновку №176 судової автотоварознавчої експертизи з оцінки транспортного засобу складеного 14.09.2012 року субєктом оціночної діяльності ФОП Петрушанко Вадим Федорович, ринкова вартість КТЗ Massey Ferguson 38 д.н. НОМЕР_3 складає 368 574,8 грн. Наведене підтверджується вказаним висновком, який міститься в цивільній справі №1003/ 11970/12 2/1003/3439/12. Наведене також підтвердив у суді свідок ОСОБА_8

Відповідно до висновку №25 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу Massey Ferguson 38 д.н.з. НОМЕР_3 складеного 16.02.2015 року субєктом оціночної діяльності ФОП Петрушанко Вадим Федорович, відновлювати КТЗ Massey Ferguson 38 д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок його експлуатації та зберігання за принципом внеску економічно не доцільно. Імовірна ринкова вартість аналогічного КТЗ Massey Ferguson 38 д.н.з. НОМЕР_3 на момент оцінки складає 890 340,00 грн. Наведене також підтвердив свідок ОСОБА_8

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з березня 2013 року позивач ОСОБА_2 мав можливість використовувати комбайн MF 38 1999 року випуску на власний розсуд, вказана обставина встановлена рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 30.01.2014 року у цивільній справі №357/13989/13-ц 2/357/155/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування упущеної вигоди та збитків, що набрало законної сили 25.06.2014 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які могли б підтвердити обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом І інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом І інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.308, 315 ЦПК України , колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: