У х в а л а

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Гуменюка В.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Печерський районний суд м. Києва заочним рішенням від 4 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково; стягнув з відповідача на користь позивача 18 тис. 646 грн 32 коп. заборгованості із заробітної плати станом на 3 грудня 2014 року та 1 тис. грн моральної шкоди; у задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив; стягнув з відповідача в дохід держави 487 грн 20 коп. судового збору.

Апеляційний суд м. Києва рішенням від 23 березня 2016 року заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року змінив у частині розміру суми заборгованості із заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та зменшив її з 18 тис. 646 грн 32 коп. до 13 тис. 551 грн 60 коп.; в іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 червня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

4 жовтня 2016 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини другої статті 30 Закону України «Про оплату праці» та статті 11 Кодексу законів про працю України.

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 серпня 2016 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 1 червня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що нарахована, але не виплачена позивачеві заробітна плата за період з травня по вересень 2014 року в розмірі 13 тис. 551 грн 60 коп. підлягає стягненню.

Разом з тим суди вважали, що позивачем не надано належних і допустимих доказів про виконання роботи в період з грудня 2014 року по лютий 2015 року.

Разом з тим в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 серпня 2016 року, наданій заявником на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації за роботу у вихідні дні; суди попередніх інстанцій установили, що позивачка працювала у вихідні дні, тому її робота підлягає оплаті.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року, яку заявник просить переглянути, та в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 серпня 2016 року, наданій для порівняння, встановлено різні фактичні обставини справ, що не може вказувати на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко