Справа № 301/1674/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування 13537,25 грн. майнової шкоди та 130000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вироком Іршавського районного суду від 08.06.2016 року по справі №301/779/16-к ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, і призначено покарання у вигляді пяти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Вказаний вирок суду набрав законної сили.

ОСОБА_3 визнано винним у тому, що 26 грудня 2015 року близько 04.00 години, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21099», реєстраційний номер «АО 5841 ВВ», всередині якого знаходились пасажири ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, заїхавши в населений пункт с. Брід, Іршавського району, проїжджаючи ділянку дороги навпроти будинків №№22-24 по вул. Центральній, вказаного населеного пункту, діючи всупереч вимогам п.п. 2.3. б); 2.9. а); 10.1.; 12.1. та 12.6. б) ПДР України, рухаючись з швидкістю 100 км/год, яка перевищує максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги 60 км/год, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, не забезпечив безпеку дорожнього руху, що призвело до втрати керування автомобілем та зїзду його за межі проїзної частини автодороги через праве узбіччя в кювет, з послідуючим його зіткненням з бетонним містком будинку №24. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля отримали тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості; ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення; ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться в прямому причинному звязку із настанням їхньої смерті.

За власний рахунок позивачем було здійснено поховання сина, встановлено надгробний памятник, проведені церковні та світські обряди. Загальна сума заподіяної ОСОБА_1 майнової шкоди становить 24070 грн. Цивільний позов під час розгляду кримінального провадження позивачем заявлено не було, оскільки батько відповідача обіцяв повністю розрахуватися, натомість останнім було сплачено лише 12000 грн.

Внаслідок перенесених протягом тривалого періоду психічних страждань у позивача погіршився стан здоровя: він втратив сон, зменшилася працездатність, почали зявлятися психічна напруга, розгубленість, невпевненість, дратівливість, періодичні головні болі та підвищення тиску. Для відновлення попереднього стану здоровя протягом 2016 року він був змушений звертатися за лікарською допомогою та приймати заспокійливі ліки. Від дня трагедії і до цього часу він змушений проходити курс лікування, витрати на який станом на дату подачі позову становлять 1467,25 грн. Протягом часу лікування позивач почувався незручно, відчував дискомфорт, оскільки був змушений пристосовуватися до негативних умов існування за відсутності рідного сина, що викликало і надалі викликає додаткові психоемоційні страждання, у звязку з чим до цього дня він перебуває на амбулаторному обліку у кардіолога.

Винними діями відповідача ОСОБА_1 також завдано немайнових втрат, які полягають: у інтенсивних психічних стражданнях, викликаних неправомірним діями відповідача, втратою спокою, насторогою, розгубленістю, тривогою, негативними емоційними та тілесними реакціями, які переживає позивач та члени його сімї внаслідок передчасної та трагічної загибелі сина, адже приголомшений цією звісткою він пережив значний психічний стрес, моральні страждання, які продовжують його турбувати і до цього дня. Моральна шкода полягає і у тривалому душевно-емоційному стресі, повязаному зі стражданнями, викликаними як звісткою про загибель сина, так і обставинами, повязаними із його похованням, встановленням надгробного памятника, організацією подальшого сімейного життя, відновленням життєвих стосунків з оточуючими людьми, у тому числі, потерпілими внаслідок ДТП, лікуванням та подальшим відновленням звичного способу життя.

Загибель сина, з яким позивач проживав однією сімєю, щорічно виїжджав на заробітки за межі області й за кордон і спільна праця з яким дозволяла утримувати певний рівень достатку, позбавила сімю годувальника та порушила життєві плани і перспективи позивача, відчуття чого додатково збільшило його страждання. Окрім фізичних та моральних страждань сімя раптово зазнала і значних фінансових втрат, опинилася у скрутному матеріальному становищі, оскільки кошти на поховання та облаштування могили були взяті у борг від знайомих та рідних. Душевні страждання загострилися і внаслідок тривалої бездіяльності, байдужого ставлення відповідача, небажанням добровільно компенсувати у повному обсязі заподіяну матеріальну і моральну шкоду.

Просив стягнути із відповідача 13537,25 грн. майнової шкоди та 130000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення ОСОБА_3 злочину.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав та просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 13537,25 грн. матеріальної шкоди, що складається з витрат на поховання у сумі 12070 грн. та витрат самого позивача на лікування, що стало наслідком душевних страждань у звязку із смертю сина, у сумі 1467,25 грн. Також просив стягнути 130000 грн. моральної шкоди з підстав, викладених у позовній заяві. Вважав, що незадовільний матеріальний стан відповідача не може бути підставою для зменшення розміру шкоди, оскільки така заподіяна внаслідок злочину та від дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ч.6 ст.76 ЦПК України за місцем відбування покарання. На виконання ухвали Іршавського районного суду від 21.10.2016 року про судове доручення подав до суду заяву, в якій вказав, що він неспроможний сплатити моральну шкоду в сумі 130000 грн., оскільки не має ніякого майна та постійної роботи, а його батьки категорично відмовляються сплачувати наявні у нього борги; згідний сплатити позивачу 13000 грн. майнової та 13000 грн. моральної шкоди (а.с. 60, 75, 85, 98).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 1166 ч.1 та 1201 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати; допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Іршавського районного суду від 08.06.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, і засуджено до покарання у виді пяти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки (а.с. 32-42).

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_3 визнано винним у тому, що 26 грудня 2015 року близько 04.00 години, керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21099», реєстраційний номер «АО 5841 ВВ», у стані алкогольного спяніння, заїхавши в населений пункт с. Брід, Іршавського району, проїжджаючи ділянку дороги навпроти будинків №№22-24 по вулиці Центральній, порушуючи вимоги п.п. 2.3.б); 2.9.а); 10.1.; 12.1. та 12.6.б) ПДР України, рухаючись з швидкістю 100 км/год, яка перевищує максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги 60 км/год, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, не забезпечив безпеку дорожнього руху, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобілем та зїхав за межі проїзної частини автодороги, з послідуючим зіткненням автомашини з бетонним містком будинку №24. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири, які знаходились всередині автомашини, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Зокрема, сину позивача ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться в прямому причинному звязку із настанням його смерті.

Вирок Іршавського райсуду набрав законної сили 06 вересня 2016 року (а.с.106).

Син позивача - ОСОБА_9 - помер 26 грудня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №202391 від 29.12.2015 року (а.с. 6).

В ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 цивільний позов потерпілим ОСОБА_1 позивачем по даній справі - заявлено не було.

Відповідно до вимог ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 13537,25 грн. майнової шкоди, які позивач обґрунтовує наступним.

Загальний розмір витрат позивача на поховання сина становить 24070 грн., з яких: труна вартістю 3000 грн., хрест вартістю 470 грн., табличка вартістю 30 грн., покривало вартістю 750 грн., подушка вартістю 20 грн., квіти вартістю 100 грн., вінок вартістю 300 грн. загалом 4670 грн., надмогильний памятник з граніту 19400 грн.

Загальна сума витрат на поховання становить 24070 грн., що підтверджується накладною від 27.12.2015 року (а.с. 13), накладною №327 від 06.06.2016 року (а.с. 15) та квитанцією до прибуткового касового ордеру №327 від 06.06.2016 року (а.с. 14).

Як пояснив в судовому засіданні позивач, з вказаної суми 24070 грн. батьком відповідача у добровільному порядку сплачено 12000 грн., тому невідшкодованою залишилася сума 12070 грн.

Крім того, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 1467,25 грн. витрат на лікарську допомогу, здійснених ним протягом 2016 року для відновлення стану здоровя, оскільки внаслідок перенесених протягом тривалого часу психічних страждань він втратив сон, зменшилася його працездатність, зявилася психічна напруга, розгубленість, невпевненість, дратівливість, періодичні головні болі та підвищення тиску.

На підтвердження понесених витрат на своє лікування, позивачем надано суду консультаційний висновок від 15.01.2016 року, виданий ОСОБА_1, в якому рекомендовано пройти курс медикаментозного лікування, та довідку аптеки №164 м. Іршава, в якій станом на 21.08.2016 року надано інформацію по цінам на рекомендовані ОСОБА_1 лікарські засоби, на загальну суму 949,25 грн. ( а.с.20,21).

Також на підтвердження понесених витрат на своє лікування, позивачем надано суду консультаційний висновок від 15.01.2016 року, виданий ОСОБА_10, в якому рекомендовано пройти курс медикаментозного лікування, та довідку аптеки №164 м. Іршава, в якій станом на 21.08.2016 року надано інформацію по цінам на рекомендовані ОСОБА_10 лікарські засоби, на загальну суму 518 грн. (а.с.22,23).

При цьому, суду не надано доказів наявності причинно-наслідкового звязку між захворюванням ОСОБА_1 та ОСОБА_10, необхідністю проходження ними курсу лікування та вчинення відповідачем правопорушення, за яке його притягнути до відповідальності вироком Іршавського райсуду від 08.06.2016 року.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення, а саме: в сумі 12070 грн., що складається з витрат на поховання. Щодо стягнення шкоди у сумі 1457,25 грн., що складається з витрат на лікування позивача та його дружини, така задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано належних і допустимих доказів того, вказане лікування проводилося саме внаслідок вчиненого ОСОБА_3 злочину.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Згідно ст.23 та ст.1167 ч.1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди та не повязана з розміром цього відшкодування; моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 130000 грн. моральної шкоди.

Вироком суду встановлено, що смерть сина позивача ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному звязку з порушенням ОСОБА_3, як особою, що керувала транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель потерпілого.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд відповідно п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також вимоги розумності і справедливості.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 25.10.1993 року по справі «ОСОБА_5 проти Швеції», від 19.10.2004 року по справі «Мельниченко проти України», від 08.04.2010 року по справі «Костичев проти України», від 25.03.1999 року по справі «Ніколова проти Болгарії», від 06.04.2000 року по справі «Комінґерсолл С. А. проти Португалії» вказав, що «вчинення злочину щодо потерпілого вже є підтвердженням завдання останньому моральної шкоди…».Позовні вимоги в частині моральної шкоди мотивовано тим, що в результаті смерті сина позивачу спричинено моральні страждання, відбулися негативні зміни в його житті, зокрема, втрата спокою, насторога, розгубленість, тривога, негативні емоційні та тілесні реакції, які переживає позивач та члени його сімї внаслідок передчасної та трагічної загибелі сина, адже він пережив значний психічний стрес, пов'язаний як із звісткою про загибель сина, так і обставинами, повязаними з його похованням, а саме: встановленням надгробного памятника, організацією подальшого сімейного життя, відновленням життєвих стосунків з оточуючими людьми, у тому числі, потерпілими внаслідок ДТП, лікуванням та відновленням звичного способу життя. Загибель сина, з яким позивач проживав однією сімєю, щорічно виїжджав на заробітки за межі області й за кордон і спільна праця з яким дозволяла утримувати певний рівень достатку, позбавила сімю годувальника та порушила життєві плани і перспективи позивача, а тривала бездіяльність та байдуже ставлення відповідача лише збільшили його душевні переживання.

Підставою для пред'явлення позову є передусім факт заподіяння потерпілому моральної шкоди злочином, внаслідок якого настала смерть сина позивача, а також були спричинені йому фізичні та душевні страждання, негативні переживання.

За таких обставин, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 130000 грн. моральної шкоди обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на його незадовільний матеріальний стан та відсутність відповідних коштів для відшкодування шкоди відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України не є підставою для зменшення розміру відшкодування шкоди.

Оскільки п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування майнової шкоди, суд вважає, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, стягнути такий з відповідача у сумі 551,20 грн.

Суд також вважає, відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 1300 грн. судових витрат (1% ціни позову), що складається з судового збору, сплаченого позивачем за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди (а.с. 73).

Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1166-1168, 1187, 1201 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12070 (дванадцять тисяч сімдесят) грн. майнової шкоди та 130000 (сто тридцять тисяч) грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1300 (одна тисяча триста) грн. судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських