АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2542/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2543/16Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.,

суддів: Дорош А.І, ОСОБА_2

при секретарі Маладиці Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4 про захист прав споживача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача- Акопян В.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживачів залишено без задоволення.

На рішення суду апеляційну скаргу подала ОСОБА_3, прохає рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2014 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено замовлення - договір, згідно якого замовник (ОСОБА_3В) доручає, а виконавець(ОСОБА_4В) бере наступні зобовязання: проведення замірів із складанням відповідного акту, погодження замовлення на виготовлення у виробника за результатами замірів: металопластикові вікна, двері, скло та вироби з нього, комплектуючі деталі, фурнітура і інші супутні товари; поставка товару, демонтаж старих конструкцій.

Виконавець зобовязується передати у власність замовника товар, а замовник зобовязується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору(п.1.2).

Виконавець зобовязується поставити товар замовнику протягом 40 робочих днів з дати отримання на свій розрахунковий рахунок коштів авансового платежу, зазначеного в п.4.3 даного договору та провести повний комплекс монтажних робіт товару на обєкті протягом 40 днів з моменту повної оплати вартості товару.

Вартість товару згідно замовлення та специфікації складає 16 800 грн.

15.03.2014 року між позивачкою та ПАТ «Альфа-Банком» укладено кредитний договір № 401594650, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 16 800 грн. зі сплатою 0,01 % річних. Дата повернення кредиту 17.03.2016 року. Кредит надавався позичальнику для оплати товарів згідно з переліком.

На виконання умов договору представник ФОП ОСОБА_4 зробив заміри вікон в будинку позивачки, склав технічну характеристику та креслення вікон з зазначенням їх розміру та вартості. ОСОБА_3 погодила даний документ, про що свідчить її підпис в графі замовник.

Судом встановлено, що 06 квітня 2014 року відповідач доставив металопластикові вікна за адресою с. Загрунівка вул.Леніна, 7 Зіньківського району, за місцем проживання позивачки, але вона відмовилась від приймання товару.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт(надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач доставив вікна за місцем проживання позивачки замовлені нею металопластикові вікна, однак остання відмовилась від їх отримання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, це підтверджується наступними доказами.

Як вбачається із позовної заяви позивачка прохала розірвати договір - замовлення №130 від 15 березня 2014 року, укладений нею з ФОП ОСОБА_5 відповідно до п.5.1 договору невиконання відповідачем строку виготовлення та установки металопластикових вікон.

В матеріалах справи знаходиться копія товарно-транспортної накладної від 06.04.2014 року, з якої вбачається, що 6 квітня 2014 року на автомобілі НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 за адресою с.Загрунівка Зінківського району вул. Леніна, будинок 7, були доставлені металопластикові вироби, однак приймати товар ОСОБА_3 відмовилась та копія акту від 06.04.2014 року складена трьома працівниками відповідача, які приїхали демонтувати та встановлювати металопластикові вікна, про те, що замовник ОСОБА_3 відмовилася від установки вікон.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив факт доставки вікон та відмову позивачки від виконання демонтажу та установки вікон весною 2014 року.

Крім того, в матеріалах справи маються копії заяв ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_7 та ПАТ «ОСОБА_6 банк» про розірвання договорів, з яких вбачається, що починаючи з 02.04.2014 року позивачка виявляла бажання розірвати договірні відносини з ФОП ОСОБА_4 по заміні вікон та кредитні відносини з банком.

В липні 2014 року ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 про визнання правочину, оформленого договором-замовлення № 130 від 15 березня 2014 року між нею та відповідачем недійсним та визнання недійсним правочину, оформленим кредитним договором між ОСОБА_3 о.В. та ПАТ «Альфа-Банк», посилалась на порушення відповідачами ст.10 ч.12 Закону України «Про захист прав споживачів» (ціна на послуги та продукцію не задовольняють її інтереси) та порушення ст.19 Закону(використання нечесної підприємницької практики), в позові вона вказувала , що вона відмовляється від виконання робіт.

Справа в суді першої інстанції слухалась більше року і позов ОСОБА_3 16 листопада 2015 року залишено без розгляду в звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання. З даним позовом позивачка звернулась до суду через шість місяців після залишення попереднього позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка ОСОБА_3 не довела наявність вини відповідача у невиконанні умов договору від 15.03.2014 року № 130 між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4

До апеляційної скарги позивачка надала копію довідки від 04.08.2016 року про те, що 06.04.2014 року вона була на роботі в СТОВ «Воскобійники».

Колегія суддів критично оцінює надану довідку, оскільки довідка видана після закінчення судового розгляду в суді першої інстанції, протягом розгляду справи в суді першої інстанції, позивачка не вказувала, що вона 06.04.2014 року була на роботі, ці доводи зазначені лише в апеляційній скарзі. Вперше позивачці стало відомо про ці докази, коли відповідач надав до суду копію товарно-транспортної накладної та копію акту, а саме 17.03.2015 року при розгляді першого позову.

Рішення суду відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І. Акопян

Судді А.І. Дорош

ОСОБА_2

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян