АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4019/16 Справа № 204/4638/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
08 червня 2016 року м. Дніпро
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 19 червня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2002 року по 20 червня 2014 року. Під час шлюбу, 8 квітня 2005 року вони придбали квартиру АДРЕСА_1, яка була зареєстрована на імя ОСОБА_2 Квартира купувалася в кредит, який у 2006 році був повністю виплачений. Посилаючись на зазначене просила визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року заявлені вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

З даним висновком погоджується і колегія апеляційного суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 серпня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб.

08 квітня 2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNR0GF00850201, згідно умов якого останній отримав кошти в сумі 16 000 доларів США для придбання квартири.

08 квітня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу, за яким останній придбав квартиру 43 розташовану в будинку 27 по вул.Орлівській в м.Дніпропетровську.

Згідно довідки наданої ПАТ КБ "ПриватБанк", кредит отриманий ОСОБА_2 08 квітня 2005 року на придбання квартири погашений у повному обсязі 15 серпня 2006 року.

Відповідно до ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Тобто, для набуття майном статусу спільного сумісного вагомою підставою є не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

За змістом ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Положеннями ч.1 ст.71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

З урахуванням того, що спірна квартира була придбана під час шлюбу за кошти отримані в кредит, які на час розірвання шлюбу були повернуті, приймаючи до уваги відсутність доказів зі сторони відповідача які б спростовували презумпцію спільності майна та доводили існування обставин, передбачених ст.57 СК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Крім того, при укладені зазначеного кредитного договору, цільове призначення якого купівля квартири, позивачем було надано відповідну згоду, що свідчить про наявність у неї з відповідачем однакового обсягу прав і обовязків з приводу виконання даного правочину.

Щодо твердження апелянта з приводу того, що кошти на погашення кредитної заборгованості були надані його батьком у звязку з чим його частка у праві спільної сумісної власності на квартиру повинна бути збільшена.

Аналізуючи сімейний кодекс України на норми цивільного права можна дійти висновку, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки.

Як вбачається з наданої відповідачем розписки, 15 серпня 2006 року він отримав від свого батька ОСОБА_5 кошти на погашення заборгованості за кредитом, гроші від якого були спрямовані на придбання квартири. Будь яких зобов'язань щодо повернення зазначеної суми розписка не містіть. З урахуванням зазначеного та приймаючи до уваги, що відповідач з вимогами про поділ майна з урахуванням відступлення від рівності часток не звертався та приймаючи до уваги, що в розумінні ст.70,71 СК України дана обставина не є істотною для збільшення частки, зазначене твердження апелянта не заслуговує на увагу.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

ОСОБА_6