Справа № 377/327/16-ц Головуючий у І інстанції Теремецька Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/5311/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 08.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Сушко Л.П., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 28 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості затрат на проектно-кошторисну документацію та постачання будівельних матеріалів і виконаних робіт при будівництві житлового будинку, -

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про відшкодування вартості затрат на проектно-кошторисну документацію та постачання будівельних матеріалів і виконаних робіт при будівництві житлового будинку. Заявлені вимоги мотивував тим, що в серпні 2009 року його батьки отримали в користування земельну ділянку за адресою м. Славутич, Московський квартал, будівельна позиція № 1-16. Позивач при виготовленні проектної кошторисної документації та постачанні будівельних матеріалів і виконані робіт по будівництву житлового будинку здійснив витрати на загальну суму 123021,48 грн. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 червня 2014 року встановлено, що ОСОБА_2 приймав участь у будівництві будинку, але не на підставі угоди про створення спільної власності, і вправі вимагати не визнання права власності на будівельні матеріали, а на відшкодування своїх затрат на будівництво. Відповідачу була направлена вимога про сплату боргу у розмірі 61510,74 грн., однак вона залишилася невиконаною. Просив стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 61510,74 грн. на відшкодування вартості затрат на проектно-кошторисну документацію та постачання будівельних матеріалів і виконаних робіт при будівництві житлового будинку, розташованого за адресою м. Славутич, Московський квартал, будівельна позиція № 1-16.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28 липня 2016 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлені певні обставини, а саме, що він брав участь у будівництві вказаного жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності і вправі вимагати відшкодування затрат на будівництво, а відповідач ОСОБА_4 визнав ті обставини, що він приймав участь та його затрати на будівництво склали 60000 грн. При визначенні експертом вартості будівельних матеріалів, використаних на будівництво вказаного жилого будинку, були враховані видаткові накладні, накладна та рахунок-фактура, які долучені до позовної заяви і якими він обґрунтовує свої вимоги. Оскільки ці документи підтверджують будівництво житлового будинку, тоді власником будівельних матеріалів є позивач, оскільки накладні, які збереглися у нього, підтверджують, що він поніс затрати на матеріали, які використовувались при будівництві.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову про відшкодування вартості затрат на проектно-кошторисну документацію та постачання будівельних матеріалів і виконаних робіт при будівництві житлового будинку, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених ним витрат на придбання будівельних матеріалів і виконаних робіт для будівництва жилого будинку за адресою м. Славутич, Московський квартал, будівельна позиція 1-16.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 червня 2014 року у справі № 1023/1993/12, провадження № 2/377/13/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Автогаражний кооператив «Ластівка» про розподіл майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Автогаражний кооператив «Ластівка» про розподіл майна подружжя, за позовом третьої особи з самостійними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину майна, що є у спільній сумісній власності членів сімї, яке набрало законної сили, визнано будівельні матеріали і конструктивні елементи, використані при будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: Київська область, м. Славутич, Московський квартал, будівельна позиція № 1-16, вартістю 235685,65 грн., обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5. За кожним з них визнано право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструктивних елементів, використаних при будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: Київська область, м. Славутич, Московський квартал, будівельна позиція № 1-16, вартістю 117842,82 грн., у задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 відмовлено. При цьому в рішенні суду зазначено, що ОСОБА_2 приймав участь у будівництві вказаного жилого будинку, але не на підставі угоди про створення спільної власності, тому він вправі вимагати не визнання права власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи, а на відшкодування своїх затрат на будівництво (а. с. 18 25).

Як зазначено у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2375/2377/13 від 25 березня 2014 року та додатку до нього, що знаходиться в матеріалах справи № 1023/1993/12, провадження № 2/377/13/14, станом на день проведення експертизи будівельна готовність будинку, розташованого за адресою: м. Славутич, Московський квартал, будівельна позиція № 1-16, у відсотковому відношенні становить 47,69 %. В будинку відсутнє оздоблення, не підведені інженерні комунікації. Він не введений в експлуатацію, відсутня реєстрація та технічний паспорт МБТІ. Під час будівництва жилого будинку використані будівельні матеріали і конструктивні елементи (які підтверджені видатковими накладними) на суму 235685,65 гривень. При визначенні експертом вартості будівельних матеріалів, використаних на будівництво вказаного жилого будинку, були враховані видаткові накладні, накладна та рахунок-фактура, які долучені позивачем до позовної заяви і якими він обґрунтовує позовні вимоги.

Згідно договору суборенди землі № 1-16, укладеного 08 жовтня 2009 року між субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_6 (орендар) та ОСОБА_5 (суборендар), орендар передає, а суборендар приймає на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Славутицької міської ради від 19 червня 2009 року за № 934-33-V, в суборенду земельну ділянку під будівництво та обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Славутич, Московський квартал, позиція № 1-16 (а. с. 80 85).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи розмір понесених витрат на будівництво жилого будинку, розташованого за адресою: Київська область, м. Славутич, Московський квартал, будівельна позиція № 1-16, позивач посилається на наступні документи: квитанцію до прибуткового касового ордеру № 10 від 26 серпня 2009 року по оплаті СПД ОСОБА_6 5 000 гривень за договором № 7 від 14 серпня 2009 року (а. с. 7), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 16 від 05 жовтня 2009 року по оплаті СПД ОСОБА_6 5 000 гривень за договором № 7 від 14 серпня 2009 року (а. с. 8), рахунок фактуру № СФ-0000287 від 19 жовтня 2010 року на отримання одержувачем в особі ОСОБА_7 будівельних матеріалів на суму 3 006,60 грн. (а. с. 9), видаткову накладну № 38 від 15 квітня 2011 року на отримання невідомою особою (кінцевий покупець) будівельних матеріалів на суму 4062,28 копійок (а. с. 10), видаткову накладну № 40 від 18 квітня 2011 року на отримання невідомою особою (кінцевий покупець) будівельних матеріалів на суму 14 616 грн. (а. с. 11), накладну б/н від 02 квітня 2011 року на отримання ОСОБА_5 за готівку будівельних матеріалів на суму 22542 грн. (а. с. 12), кошторис на виконання підрядних робіт від 29 червня 2011 року на суму 57492,50 грн. (а. с. 13); кошторис на виконання підрядних робіт від 05 липня 2011 року на суму 11302,10 грн.( а. с. 14).

Колегія суддів погоджується із оцінкою даних доказів судом першої інстанції, зокрема в тому, що суду не надано договору суборенди земельної ділянки, укладеного ним з СПД ОСОБА_6, а також договору № 7 від 14 серпня 2009 року, на підставі яких йому було сплачено СПД ОСОБА_6 10000 грн., оскільки із наданих квитанцій самих по собі неможливо встановити цільове призначення внесених позивачем коштів за договором № 7 від 14 серпня 2009 року.

Суд першої інстанції також не визнав належним та допустимим доказ у вигляді рахунку-фактури № СФ-0000287 від 19 жовтня 2010 року, із якого вбачається, що одержувачем будівельних матеріалів та платником на суму 3006,60 грн., є ОСОБА_7, а прізвище ОСОБА_2 дописано кульковою ручкою.

Видаткові накладні № 38 від 15 квітня 2011 року та № 40 від 18 квітня 2011 року на отримання будівельних матеріалів не містять відомостей щодо їх одержувача і платника і також не підтверджують понесення витрат на спірне будівництво ОСОБА_2

В накладній б/н від 02 квітня 2011 року одержувачем будівельних матеріалів зазначено ОСОБА_5

Кошториси на виконання підрядних робіт на суму 57492,50 грн. від 29 червня 2011 року та на суму 11302 грн. від 05 липня 2011 року, замовником в яких зазначено ОСОБА_2, не містять назви обєкта, на якому вони виконувались, і не підтверджують факт оплати за вказані в них роботи ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Так, позивач посилається на обставини, встановлені рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 червня 2014 року, зокрема на те, що позивач має право на відшкодування своїх затрат на будівництво. Разом із тим, у зазначеному рішенні не встановлено конкретної суми затрат, понесеної ОСОБА_2, отже вона підлягає доведенню, чого останнім зроблено не було.

Також в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 червня 2014 року підтверджено, що позивач витратив на будівництво 60000 грн., однак із тексту зазначеного рішення, наявного в матеріалах справи, вбачається, що дана сума є приблизною, зазначена зі слів сторін, складається із витрат на транспортні послуги і нічим не підтверджена. В свою чергу, докази, надані позивачем, взагалі не підтверджують такого напрямку витрат, понесених останнім.

Доводи апеляційної скарги, що при визначенні експертом вартості будівельних матеріалів, використаних на будівництво жилого будинку, були враховані видаткові накладні, накладна та рахунок-фактура, які долучені до позовної заяви, висновків суду не спростовують, оскільки є доказами лише витрат, понесених на будівництво будинку, а не здійснення даних витрат саме позивачем. При цьому зберігання даних документів у позивача не свідчить саме по собі про витрачання позивачем власних грошових коштів на оплату будівельних робіт і матеріалів.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права при незастосуванні положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову не спростовують і не впливають на законність та справедливість рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що відповідач не надав жодного доказу на спростування доказів позивача, оскільки обовязок доказування і подання доказів покладається на особу, яка подає позов, і подання заперечень є правом, а не обовязком відповідача.

Крім того, оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що при наданні допомоги щодо будівельних робіт між ОСОБА_2 та його батьками укладалися будь-які угоди, і про те, що кошти на будівельні роботи надавалися позивачем із умовою їх повернення.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження понесених ним витрат на придбання будівельних матеріалів і виконаних робіт для будівництва жилого будинку, доводами апеляційної скарги його не спростовано.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином встановлено обставини, які мають значення для справи, досліджено наявні в справі докази із застосуванням відповідних норм матеріального і процесуального права і відтак обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Сушко Л.П.

ОСОБА_8