АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7682/16 Справа № 206/2950/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Демченко Е.Л., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Про Стаді Інтернешл» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 26.01.2015 року між нею та відповідачем був укладений Договір про надання послуг за програмою Au-Pair США №143. Відповідно до умов Договору, а саме п.п.1.1,7.1 виконавець зобовязався за завданням споживача надати інформаційні та консультаційні послуги для участі останнього в міжнародній програмі Au-Pair, а споживач, в свою чергу, оплатити надання послуг. Строк дії договору на надання послуг встановлено 1 рік з моменту його підписання. Пунктом 4.2. Договору передбачено, що вартість послуг виконавця складає 1500 доларів США у гривневому еквіваленті, у звязку з чим, 29.01.2015 року позивач сплатила на рахунок виконавця кошти у розмірі 24000 грн. Проте, з дати укладання Договору виконавцем не здійснено жодної дії на виконання умов Договору, таким чином, станом на вересень 2015 року позивач, сплативши грошові кошти, послуг не отримала.

На неодноразові усні вимоги споживача - виконавець ніяких розяснень не надав, а 10.09.2015 року останній направив Додаткову угоду №1 до Договору. Відповідно до умов якої запропонував розірвати Договір у звязку з відсутністю програми, та сплатити споживачу грошові кошти в сумі 12000,00 грн. протягом 90 банківських днів згідно графіку погашення заборгованості. Враховуючи те, що послуги надані не були, а строк договору сплив 26.01.2016 року споживач погодилась на підписання додаткової угоди аби повернути хоча б половину коштів. Однак, додаткова угода так як і договір виконавцем не виконується.

Позивач вважала, що Договір про надання послуг за програмою Au-Pair США №143 підлягає визнанню недійсним, оскільки виконавець, пропонуючи Договір у своїй редакції виключив та обмежив права споживача стосовно себе, як виконавця, у тому числі, у разі неналежного виконання останнім договірних зобовязань, виключивши право споживача вимагати сплати штрафних санкцій у разі порушення договору з боку виконавця, тим самим стимулювати виконавця до виконання умов Договору або якоїсь гарантії виконання Договору, що призвело до порушення принципу добросовісності, справедливості та дисбалансу договірних відносин між сторонами.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 26 січня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання послуг за програмою Au-Pair США №143.

Предметом Договору є зобовязання виконавця за завданням замовника надати інформаційні та консультаційні послуги для участі останнього в міжнародній програмі Au-Pair, діючої на підставі ОСОБА_3 США і Європейського угоди « Про взаємну освіту та культурний обмін» (1961р.), а замовник зобовязується сплатити грошові кошти за надані послуги. (п.1.1 Договору).

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що вартість послуг виконавця складає 1500 доларів США у гривневому еквіваленті.

Вищезазначена сума на виконання умов Договору позивачем сплачена відповідачу у гривневому еквіваленті у розмірі 24 000 грн. 29 січня 2015 року (а.с.8).

19 вересня 2015 року між сторонами була укладена Додаткова угода, якою вони погодили розірвати Договір від 26 січня 2015 року у звязку з відсутністю програми. Виконавець зобовязався сплатити замовнику грошові кошти в сумі 12 000 грн. на протязі 90 банківських днів. Графік погашення заборгованості додається. Претензій один до одного не мають (а.с.8).

Відповідно до графіку погашення заборгованості, відповідач, на користь позивача повинен був сплатити: 11 вересня 2015 року 4000 грн., 11 жовтня 2015 року 4000 грн., 11 листопада 2015 року 4000 грн. (а.с.7).

На момент предявлення позову заборгованість відповідача перед позивачем за вищезазначеною Додатковою угодою складає 3400 грн.

Як убачається з позовних вимог, заявлених позивачем, предметом позову є Договір про надання послуг за програмою Au-Pair США №143, який остання просить визнати недійсним.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Перед судом першої інстанції інших вимог, ніж ті що заявлені позивачем, не заявлялось. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, повноваження суду апеляційної інстанції на дослідження нових доказів є обмеженим. Інших доказів суду апеляційної інстанції не було надано.

Як вже було встановлено судом першої інстанції, сторони на підставі Додаткової угоди від 19 вересня 2015 року розірвали спірний Договір від 26 січня 2015 року та відповідач частково сплатив на користь позивача належні суми за цією Додатковою угодою.

Факт укладання Додаткової угоди про розірвання Договору про надання послуг за програмою Au-Pair США №143 та сплаті відповідачем на користь позивача грошових сум передбачених цією угоди, заборгованість по якій на момент ухвалення рішення складає 3400 грн., сторонами не заперечувалась.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Тобто, розірваний сторонами спірний договір на теперішній час не створює для сторін ніяких прав та обовязків. Вимога про визнання недійсною Додаткової угоди про розірвання спірного договору позивачем не заявлялась.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, відповідно до умов Договору про надання послуг, обов»язки виконавця встановлені розділом 2. З метою виконання умов Договору, ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» надало ОСОБА_2 послуги, передбачені пп. 2.1, 2.2 Договору, а саме: інформацію про міжнародну молодіжну програму Au-Pair, провело індивідуальні співбесіди, допомогло з заповненням анкет, однак, станом на вересень 2015 року, запрошення від будь-якої сім'ї з США по програмі Au-PairОСОБА_2 не надійшло. Зазначені обставини не заперечувались.

Додатковою угодою № 1 від 10.10.2015 р. та графіком погашення заборгованості до зазначеної додаткової угоди № 1, сторони дійшли згоди з питання розірвання Договору про надання послуг.

Відповідно до п. 4.4. Договору про надання послуг у разі, якщо протягом 12 місяців з дня укладання Договору Замовник не проходить успішно співбесіду по скайпу або телефону з США по програмі Au-PairUSA і не отримає запрошення з США по програмі Au-PairUSA, попередньо внесена передплата (50% від сплаченого рахунку, виставленого Замовнику на підставі п. 4.3.1) не повертається.

Виходячи з зазначеного, а також і умов Додаткової угоди, ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» зобов'язано повернути ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн. (половину від сплаченої суми відповідно до п. 4.4. Договору).

Укладеною Додатковою угодою сторони визначились, що претензій один до одного не мають.

З вимогами щодо визнання Додаткової угоди недійсною позивач до суду не звертався.

Обов'язок визначений Додатковою угодою Відповідач виконав частково, станом на дату звернення позивача до суду сума до повернення становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн., що підтверджується квитанцією від 21.12.2015 р., квитанцією від 08.04.2016 р. та підтвердженням про виплату від 16.10.2015 р.

Позивач, звернувшись до суду саме із зазначеними вимогами, обґрунтовувала їх саме несправедливими умовами Договору про надання послуг, які порушують принцип добросовісності, справедливості, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, а також, вказуючи про те, що умови Договору завдали їй шкоди.

Відповідно до вимог ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», для кваліфікації умов договору, як несправедливих, необхідна наявність одночасно таких ознак:- умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч.1 ст. 2, ч. З ст. 509 Цивільного кодексу України); - умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; - умови договору завдають шкоди споживачеві, а у випадку визнання окремого положення договору несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійним в цілому.

Положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо необхідності доведеності порушення прав споживача узгоджується з положеннями і з вимогами норм цивільного та цивільно-процесуального права.

Як визначено в ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Відповідно до положень ст. 6, ч.1 ст. 626, ст.627, ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні. За загальним правилом ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу, в силу яких особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а сам зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 229 Цивільного кодексу України встановлено правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки, а статтею 230 Цивільного кодексу України під впливом обману, і, виходячи з аналізу зазначених норм права, як обман, так і помилка, є самостійними підставами для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України замовчування стороною існування наявності обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину, є обманом. Визначення поняття обставин, що мають істотне значення, викладено в абз. 2 ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України, під якими розуміється помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом.

Однак, колегія вважає, що підтвердженням відповідності Договору нормам цивільного законодавства, в тому числі, ст. 638 Цивільного кодексу України є особистий підпис Позивача під умовами як Договору про надання послуг так і Додаткової угоди, що свідчить про досягнуту згоду між сторонами за усіма умовам Договору.

Крім того, п. 7.5. Договору передбачена можливість Сторін вносити зміни та доповнення до Договору, що свідчить про те, що у ОСОБА_2 було право змінювати умови договору, які її не влаштовують, однак, жодних пропозиції щодо зміни чи доповнення ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» від Позивача не надходило.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що Позивач жодним чином не довів того, що умови Договору порушують принцип добросовісності у розумінні ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України та того, що умови Договору завдають їй шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Е.Л.Демченко

ОСОБА_4