Справа № 183/5150/16
Провадження № 2-з/183/112/16
У Х В А Л А

07 жовтня 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову у цивільній справі № 183/5150/16.

Заява обґрунтована тим, що наразі ОСОБА_2 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення з останньої боргу у розмірі 106 056,00 грн., у звязку з чим просив накласти арешт у межах суми стягнення на все її рухоме та нерухоме майно, власником або співвласником якого вона є.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви представника позивача з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заявляючи вимоги про необхідність накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3, позивач не вказує обґрунтування необхідності застосування заявлених заходів забезпечення позову, вказуючи лише на те, що у разі задоволення позовних вимог, ця дія забезпечить виконання судового рішення, що само по собі не може бути підставою для забезпечення позову.

Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів належності майна, на яке просить накласти арешт позивач, відповідачеві, оскільки згідно довідки Комунального підприємства "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" № 232/1 від 26 вересня 2016 року, наданої представником позивача разом із заявою про забезпечення позову, власниками квартири № 70, розташованої за адресою: м. Новомосковськ, вул. Українська, 7, є: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право власності від 20 листопада 1998 року, згідно розпорядження від 27 жовтня 1998 року № 05221 Новомосковського міськвиконкому. Зареєстровано в БТІ в реєстрову книгу за № 219-1, однак з наданої довідки вбачається, що зазначений обєкт нерухомості знаходиться на праві спільної сумісної власності та частина цієї квартири, яка знаходиться у власності відповідача ОСОБА_3 є невідомою, а тому задоволення судом заяви без дослідження зазначених доказів може призвести до можливого порушення прав третіх осіб, які не є стороною у справі.

Крім того, подана заява не містить належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги заявником протягом пяти днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії.

Суддя Г.Є. Майна