У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 жовтня 2000 року, реєстраційний № 3138, вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. У 2002 році тимчасово виїхала до Італії, а коли у 2007 році повернулася з Італії, їй стало відомо, що її колишній чоловік - ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до неї про визнання права власності на вказану вище квартиру. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2006 року його позов було задоволено, визнано за ним право власності на зазначену квартиру. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 3 липня 2007 року зазначене заочне рішення було скасовано та ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2009 року, яка набрала законної сили, провадження у справі було закрито. Позивач також зазначила, що 25 грудня 2006 року між її колишнім чоловіком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, реєстраційний № 3844, за яким ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7 придбала спірну квартиру. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2013 року визнано недійсним договір від 25 грудня 2006 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Після перегляду вказаного рішення у порядку касаційного провадження в цій частині рішення залишено без змін. Крім того, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, при цьому спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є її донька - ОСОБА_4, яка 12 червня 2013 року отримала на своєї ім'я свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на вказану вище квартиру. В подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 7 серпня 2013 року укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 995. Посилаючись на вказані обставини, просила позов задовольнити та витребувати спірну квартиру із чужого незаконного володіння.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 червня 2013 року, видане Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 1, зареєстроване в реєстрі за № 1-246 на ім'я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1. Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_5 та повернуто її у власність ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 видане на ім'я ОСОБА_4 12 червня 2013 року - після ухвалення судового рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 25 грудня 2006 року. До складу спадщини після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спірна квартира не входила, а тому зміст свідоцтва про право на спадщину суперечить ст. 1218 ЦК України, яке слід визнати недійсним. Оскільки спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_3 поза її волею, тому з урахуванням норм ст. 388 ЦК України суд дійшов висновку про витребування зазначеного майна із чужого незаконного володіння та визнання за позивачем права власності на підставі ст. 392 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що такі висновки судів є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у період з 4 серпня 1995 року по 10 травня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У період зареєстрованого шлюбу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 жовтня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Письменною Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3138, ОСОБА_3 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1.

25 грудня 2006 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Ваврентович В.І., зареєстровано в реєстрі за № 3844, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7 придбала квартиру АДРЕСА_1, яка належала продавцю на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2006 року у справі № 2-3266/06. З матеріалів справи убачається, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2006 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 3 липня 2007 року було скасовано, справа неодноразово переглядалася судами та ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2009 року, яка набрала законної сили, провадження у справі було закрито.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 25 грудня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 3844. Скасована державна реєстрація права власності за ОСОБА_7 на зазначену квартиру. Витребувано квартиру з володіння ОСОБА_4 та повернуто її у власність ОСОБА_3, визнано за ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 вересня 2013 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2013 року в частині вирішення позовних вимог про витребування спірної квартири з володіння ОСОБА_4 та повернення її у власність ОСОБА_3 скасовано, в іншій частині рішення залишено без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, після смерті якої заведена спадкова справа № 472/2010 від 17 листопада 2010 року, із заявою про прийняття спадщини за законом від 17 листопада 2010 року, яка зареєстрована за № 1084, звернулася ОСОБА_4, яка є донькою померлої.

19 грудня 2012 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12, змінила прізвище на ОСОБА_4.

ОСОБА_12, який представляє інтереси ОСОБА_4 12 червня 2013 року звернувся з заявою про видачу свідоцтва на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7 та складається (у тому числі) із спірної квартири.

12 червня 2013 року Першою державною нотаріальною конторою у м. Кіровограді ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане зазначене свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1.

7 серпня 2013 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 995, продала спірну квартиру ОСОБА_5

16 жовтня 2013 року проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5

Проте рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2013 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 25 грудня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

За таких обставин, з урахуванням норм ст. ст. 216, 388 ЦК України, суди дійшли правильного висновку, про те, що свідоцтво про право власності на спадщину після смерті ОСОБА_7, видане ОСОБА_4 12 червня 2013 року, є недійсним та ОСОБА_3 має право вимагати від ОСОБА_5 як набувача за договором купівлі-продажу спірної квартири від 7 серпня 2013 року повернення на свою користь квартири.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана