Дата документу 04.05.2016
Справа № 501/122/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Журавля П.І.,
при секретарі Тейбаш Н.Д.,
позивача, його довіреної особи ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чорноморську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» з залученням у якості третьої особи Міністерства внутрішніх справ України про звільнення з роботи та займаної посади, виплату заборгованості по заробітній платі, стягнення моральної шкоди, -
22.01.2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом (а.с.2-5).
17.02.2016 року позивачка уточнила свої позовні вимоги (а.с.21-22).
01.04.2016 року позивачка ще раз уточнила свої позовні вимоги (а.с.48-49).
Позивачка просить суд:
-визнати 05 серпня 2015 року офіційною датою звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера за номенклатурою ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» в Одеській обласній філії ДП «СПЕЦСЕРВІС» за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України;
-зобовязати відповідача ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» вжити невідкладних заходів і внести відомості про її звільнення у трудову книжку та видати трудову книжку їй;
-стягнути з ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» на її користь компенсацію за невчасно виплачену зарплату в сумі 3000 гривень;
-стягнути з ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» на її користь вихідну допомогу в сумі 3654 гривні;
-стягнути з ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» на її користь здійсненні Пенсійним фондом України відрахування з пенсійного забезпечення, як працюючого пенсіонера в сумі 3129 гривень 41 копійку;
-стягнути з ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.
Підприємство створене в цілях виробничо-господарського забезпечення діяльності на той час Головного управління Внутрішніх Військ МВС України у сфері реалізації військового майна, капітального будівництва, розквартирування, проведення капітальних та поточних ремонтів службових приміщень та споруд внутрішніх військ МВС України. До структури підприємства входило 28 обласних та регіональних філій ДП МВС СПЕЦСЕРВІС, які спрямовували свою діяльність згідно статуту по 29 основним видам діяльності.
1 серпня 2009 року її, ОСОБА_1 за номенклатурою ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС було прийнято на роботу в Одеську обласну філію на посаду головного бухгалтера, згідно наказу від 28 липня 2009 року № 16 о/с.
Одеська ОФ ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС, ідентифікаційний код 26275775 знаходилась у м. Іллічівську по вул. Промисловій, 2.
10 серпня 2012 року їй, як головному бухгалтеру, генеральний директор ДП МВС СПЕЦСЕРВІС ОСОБА_3 повідомив, що директора Одеської обласної філії ОСОБА_4 звільнено із займаної посади, а на посаду директора призначено ОСОБА_5 Заново призначений директор забрав всі документи філії щодо господарської та комерційної діяльності та поїхав до м. Києва, більше вона його не бачила. Підприємство продовжувало працювати, проте із затримками у виплаті заробітної плати, всі форми по бухзвітності, пояснення, тощо нею відправлялись до м. Києва. У перших числах лютого 2013 року вона здавала звітність в ДП І у м. Іллічівську яку їй передали з головного офісу у м. Києві, про те , що філія ліквідується їй не було повідомлено.
Її заробітна плата у відповідності до займаної посади становила 1400 гривень в місяць.
Вона, як головний бухгалтер дзвонила керівництву ДП МВС СПЕЦСЕРВІС спілкувалась з ним, отримувала окремі доручення з приводу проведення звітності, тощо та завірена в тому, що у найближчі місяці підприємство запрацює, а тому вона повинна почекати обсягів роботи, знаходячись на займаній посаді. В квітні 2013 року вона по електронній пошті висилала зразок заяви на звільнення, їй нічого конкретного не було сказано. Потім життєво важливі обставини (хвороба батька якому близько 90 років) відволікли її.
У лютому місяці 2015 року вона, не маючи обсягів роботи, усіма забута з власної ініціативи, як головний бухгалтер Одеської філії ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС звернулась до Державної реєстраційної служби з проханням надати їй виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців щодо статусу філії та взнала про те, що відокремлений підрозділ за ідентифікаційним кодом 26275775, який знаходиться у м. Іллічівську по вул. Промисловій, 2 - ЗАКРИТО станом на 06.02.2013 року.
Тобто, від їй з невідомих на то причин весь час, починаючи з 06.02.2013 року приховували інформацію про ліквідацію Одеської філії ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС, проведення якої здійснено з порушенням вимог як господарського, цивільного так і трудового законодавства України.
Починаючи з цього часу, вона постійно (як по телефону так і письмово) зверталась до керівництва ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС з проханням її звільнення із займаної посади, повернення їй з відповідними помітками трудової книжки, що знаходиться у відділу кадрів ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС у м. Києві, копії наказу про звільнення та проведення виплати грошового забезпечення, тощо.
Генеральний директор ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС ОСОБА_6Б до якого вона зверталась на її неодноразові звернення не реагував, а тому 07.07.2015 року вона керуючись ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України у звязку з неможливістю продовжувати роботу через постійне невиконання роботодавцем в особі ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС вимог законодавства України про працю у тому числі і не виплату заробітної плати з травня 2012 року подала заяву з проханням її звільнення із займаної посади в день отримання заяви засобами поштового звязу рекомендованим листом із сповіщенням про його вручення адресату, датою звільнення є 05.08.2015 року. (Як доказ копія заяви про звільнення від 07.07.2015 року, корінець поштового відправлення з відміткою про її отримання адресатом надається).
Генеральний директор ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС ОСОБА_6 не відреагував на подану нею заяву, як і раніше поданні заяви, а тому вона 02.09.2015 року була змушена із відповідною скаргою звернутись до міністра МВС України ОСОБА_7
Будь-якої реакції на подану скаргу не відбулось за винятком того, що їй по телефону подзвонив генеральний директор ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС та попросив надати копії раніше надісланих нею заяв, так як їх у ДП МВС України "СПЕЦСЕРВІС немає, вони втрачені. Вона виконала його прохання, надавши копії раніше поданих заяв, які не були розглянуті роботодавцем та не задоволенні у визначеному Законом порядку.
У травні місяці 2012 року згідно з Законом мінімальна заробітна плата становила 1094 гривні, з 1 липня по 30 вересня 2012 року мінімальна заробітна плата становила 1102 гривень з 01.10.2012 по 30.11.2012 мінімальна заробітна плата була встановлена у 1118 гривень, а 01.12.12.2012 року по 31.12.2012 року вона була встановлена у розмірі 1134 гривень. З 1 січня по 30 листопада 2013 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1147 гривень, а з 01 по 31 грудня мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1218 гривень.
Протягом всього 2014 року мінімальна заробітна плата згідно із Законом була встановлена у розмірі 1218 гривень, проте з травня вона була проіндексована та становила: травень 1254,54 гривні, червень 1295,95 гривень, липень 1345,89 гривень, серпень 1359, 29 гривень, вересень 1364, 16 гривень, жовтень 1375,12 гривень, листопад 1415,32 гривень, грудень 1449, 42 гривні.
Мінімальна заробітна плата згідно із Законом «Про державний бюджет на 2015 рік» була встановлена у розмірі 1218 гривен та не індексувалась, а тому борг по заробітній платі з урахуванням її мінімального розміру становить (1218 X 8 місяців) 9744 гривні.
Вихідна допомога виплачується працівникові роботодавцем у разі розірвання працівником трудового договору за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, що передбачено діючим трудовим законодавством, тобто це загальна сума у 3654 гривні (1218X3 місяці).
Питання про її звільнення із займаної посади не вирішено і не вирішується, а тому за вказаних обставин вона змушена із цією позовною заявою звернутись до суду для становлення обставин її звільнення із займаної посади за ч. З ст. 38 Кодексу законів про працю України якою визначено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Оскільки причина звільнення вважається поважною, роботодавець не має права затримувати працівника у будь-який спосіб і повинен звільнити його у той день, про який зазначено у заяві про звільнення, або в день отримання заяви засобами поштового звязку рекомендованим листом із сповіщенням про його вручення адресату.
Подану нею заяву від 07.07.2015 року ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС, виходячи з відмітки на корінці поштового відправлення отримано 05.08.2015 року, всі її вимоги проігноровано, вона переживає та страждає і з її пенсії, як нібито працюючого пенсіонера щомісячно Пенсійним Фондом здійснюються відповідні відрахування із призначеного їй пенсійного забезпечення, чим їй наноситься значних моральних страждань та переживань.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Нанесену їй моральну шкоду вона оцінює у розмірі 5000 гривень.
Відповідачі до теперішнього часу не провели з нею повного розрахунку, ігнорують та не визнають її вимоги, що заподіває їй величезні моральні страждання, весь час вона переживає з приводу існування своєї сім'ї, відсутності коштів, в слідство чого вона і її сім'я позбавлені нормального життєвого рівня проживання. Тому вважає, що згідно ст. 237-1 Кзот України відповідач зобов'язаний відшкодувати їй моральний збиток у визначеному нею вище розмірі.
Закріплення на рівні Конституції України та Кодексу законів про працю України права на відшкодування моральної шкоди є гарантією захисту прав і свобод громадян та його законних інтересів, а тому її вимога про відшкодування їй нанесеної моральної шкоди теж підлягає задоволенню.
В судовому засіданні позивач і її довірена особа адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги позову, просять їх задовольнити.
Відповідач на неодноразові виклики в судові засіданні не зявився, хоч був належним чином сповіщений про час та місце судових засідань (а.с.14,26,27,30,45,57,64,65,66,68,69), не надав суду будь-яких заперечень чи пояснень, щодо вимог позивача. Мовчання відповідача суд сприймає, як згоду з вимогами позову.
Представник третьої особи МВС України, надав суду письмові заперечення із яких вбачається, що МВС України не несе відповідальності за порушення законів з боку ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС (а.с.31-34).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Наказом №16 о/с. від 28.07.2009 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду головного бухгалтера Одеської філії ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС (а.с.7,24).
07.07.2015 року ОСОБА_1 надала на імя Генерального директора ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС, заяву про її звільнення з займаної посади (а.с.8).
05.08.2015 року заяву про звільнення позивачки було отримано в ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС (а.с.9).
02.09.2015 року ОСОБА_1 подала письмову скаргу на імя міністра внутрішніх справ України ОСОБА_7, щодо бездіяльності керівництва ДП МВС України СПЕЦСЕРВІС по її звільненню з роботи (а.с.10-12).
02.11.2015 року позивачці було надано письмову відповідь на скаргу з МВС України (а.с.50).
Згідно ст.115 Кзот України - роботодавець зобов'язаний регулярно виплачувати заробітну плату, проте в цій частині відповідачем закон порушено, з травня 2012 року їй заробітну плату не виплачено!
У відповідності зі ст.117 Кзот України, - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки в день фактичного розрахунку.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Стаття 237 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування працівникові моральної шкоди власником або уповноваженим ним органом. Моральна шкода відшкодовується в разі, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і потребує від нього надлишкових зусиль для організації свого життя.
Для визначення правової підстави розірвання трудового договору за частиною третьою ст.38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та його істотність.
З наведеного вище вбачається, що з вини відповідача було допущено порушення трудових прав позивача, а тому вимоги позову є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 38 ч.3, 115, 116, 117, 237 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 224-226, 360-7 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати 05 серпня 2015 року офіційною датою звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера за номенклатурою державного підприємства МВС України «СПЕЦСЕРВІС» в Одеській філії ДП «СПЕЦСЕРВІС» за ч.3 ст.38 КЗпП України.
Зобовязати ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» внести відповідні відомості до трудової книжки ОСОБА_1, та видати їй трудову книжку.
Стягнути з ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату в сумі 3000 гривень.
Стягнути з ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в сумі 3654 гривні.
Стягнути з ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» на користь ОСОБА_1 здійсненні Пенсійним фондом України з серпня 2015 року відрахування з пенсійного забезпечення, як працюючого пенсіонера в сумі 3129 гривень 41 копійку.
Стягнути з ДП МВС України «СПЕЦСЕРВІС» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 гривень.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.І. Журавель