У х в а л а

іменем україни

18 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 5 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків і трьох процентів річних у зв'язку із невиконанням грошового зобов'язання,

в с т а н о в и в :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних у сумі 185 337, 30 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 5 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням судового рішення, тому до них не можуть застосовуватися положення ст. 625 ЦК України, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 5 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків і трьох процентів річних у зв'язку із невиконанням грошового зобов'язання відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Карпенко