РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016 року

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Шмирової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його хресний батько ОСОБА_2, після смерті якого залишилась спадщина, якою він розпорядився при житті, залишивши заповіт. Спадкоємцем даного майна за заповітом, складеним 04.06.2013 року і посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Т.А., є ОСОБА_1, проте, намагаючись оформити свої спадкові права на дане майно, позивач отримав відмову нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки право власності на земельну ділянку спадкодавцем при житті не було зареєстроване у відповідному регіональному управлінні Держкомзему, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, у порядку спадкування за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2.

Позивач будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача: Вінницької міської ради Шалагінов А.В., будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 року, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 виконавчим комітетом Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).

Зміст копії заповіту від 04.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Грабовенською Тетяною Анатоліївною та зареєстрованого в реєстрі за № 316, зазначає, що ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі те, що буде належати йому на день смерті і на, що вона матиме право за законом, заповідає гр-ну ОСОБА_1 (а. с. 6).

Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5866, зазначено, що ОСОБА_6, як продавець передала у власність (продала), а ОСОБА_2, як покупець, прийняв у власність (купив) вільну від забудови земельну ділянку площею 0,0500 га, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська сільська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1 (а.с. 8).

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2015 року № 337/02-31, видана державним нотаріусом Калинівської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Василишеною Л.В., вказує, що гр. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0500 га у межах згідно з планом, що розташована Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська сільська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, оскільки право власності на земельну ділянку спадкодавцем не було зареєстроване у відповідному регіональному управлінні Держкомзему, що було передбачено ст. 125, 126 Земельного кодексу України (а.с. 5).

Зміст відповіді № Ц-05-74562/505-8 від 07.09.2016 р., наданої Департаментом архітектури, містобудування та кадастру на заяву ОСОБА_1, зазначає, що відповідно до рішення міської ради від 28.08.2015 року № 2261 «Про включення в адресну схему переліку назв вулиць, проспектів, бульварів, провулків, площ м. Вінниці, які затвердженні рішенням виконавчого комітету від 30.07.2015 р. № 1663» включено до адресної схеми м. Вінниці одноіменну вулицю, яка є продовженням існуючої вулиці - АДРЕСА_1. За наявною в департаменті інформацією земельна ділянка гр. ОСОБА_1 площею 0,0500 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Копія довідки № 757 від 28.10.2016 року, виданої виконкомом Мізяківської сільської ради, зазначає, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно проживав та був прописаний та зареєстрований в АДРЕСА_2 інших зареєстрованих осіб на момент смерті ОСОБА_2 не було в тому числі малолітніх та неповнолітніх.

Згідно досліджених матеріалів спадкової справи № 422/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 вбачається, що спадкоємцем, який прийняв у визначеному законодавством порядку спадщину після смерті ОСОБА_2, є ОСОБА_1, відомості про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

Норма ст. 328 Цивільного Кодексу України прописує: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Норма ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є механізмом офіційного визнання такого права, а тому, за умови наявності правовстановлюючого документу, який виданий у межах повноважень та у спосіб визначений законом, не виключаються обставини наявності відповідних речових прав у особи, при цьому наслідком відсутності реєстрації таких прав є виключно неможливість вчинення дій щодо однієї із складових змісту права власності - розпорядження таким майном. Оскільки обставини наявності правовстановлюючих документів, виписаних на ім'я спадкодавця, є неспростовними, а відтак, враховуючи особливості спадкового права та припинення цивільної правоздатності спадкодавцем у момент смерті, з огляду на належність спадкоємцеві спадщини, суд вважає, що до таких правовідносин в площині додержання принципу справедливості є доцільним застосування способу захисту прав спадкоємця, передбаченого законодавцем в ч.2 ст. 16 ЦК України, в тому числі визнання права.

Суд звертає увагу на те, що спадкове право відокремлене законодавцем в окрему самостійну підгалузь права, оскільки такі правовідносини нерозривно пов'язані із наявністю неспростовного юридичного факту смерті особи, в силу чого держава, враховуючи важливість таких правовідносин, гарантує та прописує особливий механізм розпорядження спадкодавцем своїм майном, закріплюючи та констатуючи факт належності такого майна спадкоємцю за умови прийняття ним спадщини, тобто визначальною обставиною належності спадщини спадкоємцю є прийняття такої спадщини, а не інші умови, в тому числі додержання процедури реєстрації майнових прав спадкодавцем.

Норма ст. 1216 ЦК України прописує, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 5. ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зазначене, врахувавши, що позивач вчасно та у спосіб, передбачений законодавством, прийняв відповідну спадщину, і є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлого ОСОБА_2, врахувавши те, що обставини належності спадкодавцю ОСОБА_2 спадкового майна в повному обсязі встановлені в судовому засіданні, при цьому відсутність реєстрації у відповідному регіональному управлінні Держкомзему спадкового майна - об'єктивно унеможливлює позивача належним чином оформити свої спадкові права, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись: ст.ст. 1216, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, право на спадщину, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,0500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя