Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами нотаріально посвідченого попереднього договору від 9 квітня 2014 року, укладеним з ОСОБА_5, сторони зобов'язалися до 1 жовтня 2014 року включно укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 300 000 грн, що еквівалентно 25 256 доларів США. На день підписання попереднього договору вона передала ОСОБА_5 аванс у розмірі 140 000 грн, про що вказано у п. 4 договору. 16 квітня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень до вищевказаного попереднього договору, за яким сторони зобов'язалися у термін до 31 травня 2014 року включно укласти основний договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. У новій редакції п. 4 цього договору вказано, що у день підписання договору вона передала ОСОБА_5 аванс у розмірі 250 000 грн, що еквівалентно 21 929 доларів США. Зазначала, що фактично між сторонами досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов купівлі-продажу спірної квартири, сума переданого авансу складає

250 000 грн, що становить 83,3 % від обумовленої ціни продажу. У подальшому відповідач став ухилятися від укладення основного договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення.

30 травня 2014 року між нею та ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_5 згідно із довіреністю від 9 квітня 2014 року, у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири. Під час підписання вказаного договору ОСОБА_6 отримала від неї

50 000 грн, як сплату решти ціни продажу квартири.

Ураховуючи наведене, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 30.05.2014 року, за яким ОСОБА_5, від імені якого діяла ОСОБА_6, передав, а вона прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1, за ціною 300 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області

від 8 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суду першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, установивши фактичні обставини справи, давши оцінку наданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив із того, що норми ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, до яких віднесено договір купівлі-продажу нерухомості. Внесення 31 січня 2013 року змін до ч. 3 ст. 640 та ч. 1 ст. 657 ЦК України на висновок суду не впливають.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 березня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук