Справа № 751/1138/16-ц Провадження № 22-ц/795/1121/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Деркач О. Г. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7, представника МТСБУ ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Міська страхова компанія», Моторне (транспортне) страхове бюро України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати дане рішення й ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

У лютому 2016 р. останній предявив позов до ОСОБА_7, в якому просив стягти з нього 41293 грн. 41 коп. на відшкодування матеріальної й моральної шкоди, поновивши йому строк позовної давності. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.06.2012 р. з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний ОСОБА_5 автомобіль, чим останньому спричинено матеріальних збитків на суму вартості відновлювального ремонту автомобіля 37293 грн. 41 коп., а також моральну шкоду у вигляді страждань внаслідок пошкодження автомобіля та неможливості ним користуватися протягом тривалого часу, порушення нормальних життєвих звязків, удару по престижу і необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації способу життя. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована ПрАТ «Міська страхова компанія», але останнє не сплатило позивачеві страхове відшкодування незважаючи на неодноразові його звернення. Після звернення ОСОБА_5 до ПрАТ «Міська страхова компанія» за виплатою страхового відшкодування місцезнаходження цього товариства перестало бути йому відомим. Зокрема ПрАТ «Міська страхова компанія» останнім часом знаходилося у м. Донецьк, у звязку з чим внаслідок проведення антитерористичної операції у цьому місті позивач не міг вийти на звязок з ним. У 2016 р. ОСОБА_5 стало відомо про те, що відносно ПрАТ «Міська страхова компанія» порушено справу про банкрутство. Крім того, про право на отримання відшкодування шкоди від її заподіювача ОСОБА_5 взнав після ознайомлення з постановою Верховного Суду України від 20.01.2016 р. по справі № 6-2808цс15. Наведені обставини спричинили пропуск позивачем строку позовної давності.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 стягнуто 37293 грн. 41 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди і до бюджету 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- ОСОБА_5 без поважних причин пропустив строк позовної давності, який сплинув 22.06.2015 р. через 3 роки після дорожньо-транспортної пригоди, про яку йдеться. Проте суд не задовольнив заяву ОСОБА_7 про застосування позовної давності при вирішенні справи,

- протягом 2012 2014 рр. відбувалися виплати за зобовязаннями ПрАТ «Міська страхова компанія»,

- на порушення ст. 218 ЦПК України і припису п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд видалився до нарадчої кімнати 18.04.2016 р., а вступну й резолютивну частини рішення проголосив 19.04.2016 р.

У судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, представник ОСОБА_5 просив її відхилити за безпідставністю, а представник МТСБУ вважала апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що з вини ОСОБА_7 ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди у вигляді пошкодження належного останньому автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.06.2012 р., у розмірі 37293 грн. 41 коп., а також моральної шкоди внаслідок вимушених змін у житті ОСОБА_5, спричинених пошкодженням його автомобіля, у сумі 2000 грн. 00 коп., що строк позовної давності ОСОБА_5 пропущено з поважних причин та що останній має право вимагати відшкодування завданої йому шкоди від її заподіювача ОСОБА_7 Ці висновки суду є вірними.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_5 є власником автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, державний реєстраційний № НОМЕР_1, що підтверджено копією свідоцтва про його реєстрацію (а.с. 10).

21.06.2012 р. з вини ОСОБА_7 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено вищевказаний автомобіль, що підтверджено копією постанови Дарницького районного суду м. Києва від 10.08.2012 р. по справі № 3-7147/12 про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за ст. 124 КУАП (а.с. 9).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 як власника наземного транспортного засобу за завдання шкоди в момент скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Міська страхова компанія», що не заперечується жодним з учасників судового розгляду.

Копіями акту виконаних робіт від 17.07.2012 р. № МЗН104354 і довідки від 25.01.2016 р. № 11, які виписано ПрАТ «Метек», підтверджено, що на проведення ремонтно-відновлювальних робіт ОСОБА_5 витрачено 37293 грн. 41 коп. (а.с. 25, 26).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про яку йдеться, відповідач завдав позивачеві моральної шкоди у вигляді страждань, викликаних пошкодженням його автомобіля та неможливістю ним користуватися протягом тривалого часу, порушення нормальних життєвих звязків позивача і необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації його способу життя.

Копіями заяви й претензії відповідного змісту, а також фіскальних чеків та повідомлень про вручення поштового відправлення підтверджено, що 25.06.2012 р. і 12.09.2012 р. позивач звертався до ПрАТ «Міська страхова компанія» з вимогами виплатити йому страхове відшкодування у звязку з настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, яка є обєктом судового розгляду (а.с. 15-17, 18-20, 21-24). Доказів задоволення цих заяви та претензії згаданим товариством у ході розгляду справи не здобуто; позовна сторона стверджує, що їх не задоволено.

Згідно з спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.06.2016 р., ПрАТ «Міська страхова компанія» знаходиться у м. Донецьк. 22.05.2014 р. господарським судом Донецької області відносно цього товариства порушено справу про банкрутство; його державна реєстрація не припинена (а.с. 145-146).

30.03.2016 р. відповідачем подано до суду заяву про застосування позовної давності при вирішенні справи (а.с. 65).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Наведені вище фактичні обставини справи жодним з учасників судового розгляду не оспорюються. Тобто факт завдання позивачеві матеріальної й моральної шкоди у вищеописаний спосіб, а також вказані вище розміри цієї шкоди відповідачем не заперечуються.

Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 р. по справі № 6-2808цс15 висловив правову позицію, згідно з якою потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді від дії джерела підвищеної небезпеки належить право вільно, на власний розсуд обрати спосіб здійснення свого права на відшкодування шкоди або шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про її відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, чи не застрахована. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отож позивач має право вимагати від відповідача особи, яка завдала йому шкоди, відшкодування цієї шкоди.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються. Так:

- твердження ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 без поважних причин пропустив строк позовної давності, є хибним. Так, ОСОБА_5 документально довів, що він своєчасно звернувся до страховика - ПрАТ «Міська страхова компанія» про відшкодування завданої йому відповідачем шкоди, що звязок зі страховиком тривалий час був неможливим у звязку з тим, що страховик міняв своє місцезнаходження і в останньому місці його знаходження розпочалася антитерористична операція, яка триває по цей час. До того ж, 22.05.2014 р. ПрАТ «Міська страхова компанія» оголошено банкрутом. Тож місцевий суд законно не задовольнив заяву ОСОБА_7 про застосування позовної давності при вирішенні справи,

- апеляційний суд намагався перевірити твердження ОСОБА_7 про те, що протягом 2012 2014 рр. відбувалися виплати за зобовязаннями ПрАТ «Міська страхова компанія». З цією метою ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційний суд запропонував отримати у ліквідатора ПрАТ «Міська страхова компанія» і надати суду відомості щодо сплати ОСОБА_5 страхового відшкодування за шкоду, завдану під час дорожньо-транспортної пригоди, про яку йдеться. Проте відповідач відмовився від отримання і надання суду таких відомостей,

- посилання в апеляційній скарзі на порушення судом І інстанції ст. 218 ЦПК України і приписів п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», яке виразилося у тому, що суд видалився до нарадчої кімнати 18.04.2016 р., а вступну й резолютивну частини рішення проголосив 19.04.2016 р., суперечить цим нормі права й розясненням, викладеним у вказаному пункті.

Отож оскаржуване рішення є законним і підстав для його скасування нема.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: