Справа № 163/889/16-ц
Провадження № 2/163/153/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Павлуся О.С.,

за участю секретаря Семенюк К.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Любомльської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на 2/3 частини житлового будинку (домоволодіння) та вбиральні, розташованих в АДРЕСА_1.

Представник позивач зазначає, що ОСОБА_2 являється спадкоємцем першої черги за законом, після смерті батька - ОСОБА_3 ОСОБА_2 спадщину прийняв, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Проте оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме на 2/3 частини житлового будинку (домоволодіння) та вбиральні, розташованих в АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився, однак в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити.

Представник Любомльської міської ради Волинської області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копій реєстраційних посвідчень від 29 січня 1970 року, посвідчених Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що 1/3 житлового будинку (домоволодіння), розташованого в АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_4 на праві особистої власності, 1/3 вказаного будинку - за ОСОБА_3 та 1/3 - за ОСОБА_5 (а.с.12-13).

Зведеним оціночним актом від 30 січня 1970 року на домоволодіння АДРЕСА_1, доводиться та обставина, що за вказаною адресою знаходиться також вбиральня (а.с.14).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43698876 слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, не заводилась.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/3 житлового будинку (домоволодіння) та вбиральні, розташованих в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, після смерті ОСОБА_5, спадщину фактично прийняв її син - ОСОБА_3, який постійно проживав в будинку разом з спадкодавцем.

Отже, після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_3 належало вже 2/3 частини житлового будинку (домоволодіння) та вбиральні, розташованих в АДРЕСА_1.

Проте, ОСОБА_3 своїх спадкових прав оформити не встиг, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 2/3 частини житлового будинку (домоволодіння) та вбиральні, розташованих в АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, відповідно як син спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.9).

З матеріалів спадкової справи №255 вбачається, що інших спадкоємців немає.

ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.10). Проте постановою державного нотаріуса Пендюрою Ю.М. від 16.01.2015 року №8/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку (домоволодіння) та вбиральні, розташованих в АДРЕСА_1 останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Представник відповідача в своїй заяві від 13 квітня 2016 року позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини житлового будинку (домоволодіння) та вбиральні, які знаходяться по АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на 2/3 частини житлового будинку (домоволодіння) та вбиральні, які знаходяться по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.