АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-341/11Головуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Провадження № 22-ц/789/1252/16 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2; ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Монастириського районного суду від 30 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_4, актовий запис №62. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке належало померлому, а саме: на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га; та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,16 га., які розташовані по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 являється спадкоємцем за законом. Після смерті спадкодавця вона фактично вступила в управління спадковим майном і прийняла його, проте у оформленні спадщини в нотаріальній конторі їй відмовлено, оскільки виявилось, що не видавались державні акти на вказані земельні ділянки.

Рішенням Монастириського районного суду від 30 серпня 2011 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №62), а саме:

- на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, яка розташована по АДРЕСА_1;

- на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,16 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Коропецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Позивачка ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що за ОСОБА_6 обліковувалась земельна ділянка площею 0,54 га в с.Стігла, Монастириського р-ну, Тернопільської обл. (Довідка № 102/02-12 від 18.02.2016 р.).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами, що стверджується планами земельних ділянок та не заперечується сторонами. Сторони набули право користування земельними ділянками відповідно до рішень сільської ради правомірно.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 п."г" ст.81 Земельного кодексу України - громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається, із витягу рішення від 08.05.1996 року 111 сесії 22 скликання, Коропецькою селищною радою було вирішено передати безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства згідно додатку: громадянину ОСОБА_4 - 0.25 га - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 0.16 га - для ведення особистого селянського господарства, 0,20 га в урочищі "Докторське" передано в користування. Дане рішення сторонами не оскаржувалось і є чинним на день розгляду справи.

ОСОБА_4 - чоловік ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.12.2008 року, виданого Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №62.

Спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дружина ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.07.2009 року.

Згідно заяв №129 та №130 від 29.08.2011 року, посвідчених секретарем виконкому Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - діти, відмовляються від своєї частки спадкового майна після смерті ОСОБА_4

Рішенням сесії Коропецької селищної ради від 29.05.1995 року та із записів в земельно-кадастрових книгах за 1986 р. вбачається, що ОСОБА_9 (батько заявниці) передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,37 га, в т.ч. 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,12 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Докторське", 0,23 га в урочищі "Біля Жиляка"- в користування. Це підтверджується довідкою Коропецької селищної ради від 14.02.2012 р.

Коропецькою селищною радою надано картографічні зображення від 1963 року, де зазначені земельні ділянки за ОСОБА_4 0,54 га та за ОСОБА_9 0,08 га по АДРЕСА_1.

Рішень селищною радою щодо відчуження земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на протязі 1978-2008 роки не приймалось. (архівна довідка від 11.10.2011р., видана архівним відділом Монастириської РДА та довідка Коропецької селищної ради від 16.02.2012 р.).

Із протоколу №7 засідання правління колгоспу ім. Дворського с. Коропець від 14.04.1978 року вбачається, що в задоволенні заяви ОСОБА_9 було відмовлено в поділі присадибної земельної ділянки ОСОБА_4 0,50 га., оскільки в нього тільки 0,08 га городу.

Рішенням Коропецької селищної ради 33 сесії 5 скликання №302 від 11.11.2009 року надано дозвіл ОСОБА_3 на складання технічної документації із землеустрою щодо документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1. В зв'язку з цим доводи представника апелянта про передчасність звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом є безпідставними.

Крім того, рішення Монастириського райсуду від 30.08.2011 року, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, тобто спірні земельні ділянки, переглядалось апеляційним судом Тернопільської області (ухвала від 05.03.2012 р.) та ухвала ВССУ від 25.07.2012 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_9 (батька заявниці) і порушень його прав не було виявлено. Ухвалою Монастириського райсуду від 30.09.2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Тернопільської обл. від 29.10.2013 року, відмовлено ОСОБА_9 у перегляді рішення суду від 30 серпня 2011 року за нововиявленими обставинами. В силу ст.1218 ЦКУ до ОСОБА_1 перейшли всі права та обов'язки, що належали її батькові на момент відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи те, що при житті ОСОБА_9 не були порушенні його права з боку ОСОБА_3, отже оскаржуваним рішенням не порушені права й ОСОБА_1

На даний час ОСОБА_3 користується земельною ділянкою пл. 0,3189 га, а ОСОБА_1- 0,3040 га, що сторонами не заперечується.

Рішенням Коропецької селищної ради №311 від 11 липня 2012 року надано дозвіл в.о. селищного голови Гушпіт Н.М. підписати кадастрові плани та акти погодження меж ОСОБА_3 замість суміжного землекористувача ОСОБА_9

03 грудня 2012 року ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,25 га серія НОМЕР_2 для будівництва, обслуговування житлового будинку та споруд та Державний акт серія НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку розміром 0,16 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 01 липня 2016 року скасовано рішення Монастириського районного суду від 11 березня 2015 року і визнано недійсним вищезгадані державні акти, що й послужило підставою для оскарження рішення суду від 11 серпня 2011 року.

Доводи апелянта про те, що земельна ділянка ОСОБА_4 площею 0,16 га не знаходиться по АДРЕСА_1 спростовуються довідками Коропецької селищної ради № 356/2-22 від 14.02.2012 та №119/02-12 від 25.02.2015 р., рішенням Коропецької селищної ради №355 від 02.11.2012 р., якими зазначено, що земельна ділянка ОСОБА_4 площею 0,41 га, в т.ч. 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,16 га - для ведення особистого селянського господарства розташовані саме по АДРЕСА_1.

Доказів про те, що оскаржуваним ОСОБА_1 рішенням порушені її права зі сторони ОСОБА_3 заявницею не представлено, а судом їх не здобуто.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми ст. ст. 328, 1268 ЦК України, ст. 81 Земельного Кодексу та дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 є спадкоємицею першої черги і до неї перейшло право на земельні ділянки пл.0,25 та 0,16 га, які були передані спадкодавцеві у безкоштовну приватну власність рішенням Коропецької селищної ради від 08 травня 1996 року, яке є чинним і на теперішній час.

Доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильність рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обгрунтовано викладених в мотивувальній частині рішення, а стосуються інших правовідносин, які склались між сторонами після оскаржуваного рішення. Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на роз'яснення постанови ВССУ " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при постановлені рішення суд діяв на підставі чинного законодавства на той час.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315-317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Монастириського районного суду від 30 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк