Провадження № 2/185/490/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

при секретарі Заверуха О.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Павлоградської районної спілки споживчих товариств про зобовязання вчинити певні дії, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2П звернувся до суду з позовом до Павлоградської районної спілки споживчих товариств в якому просив суд : зобовязати правління Павлоградської райспоживспілки в місячний термін внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зміни про розмір статутного капіталу Павлоградської райспоживспілки який відображений на паперових носіях (або електронна звітність) згідно фінансової звітності про господарську діяльність у складі балансу і звіту про річні фінансові результати станом на 01 січня 2015 року; зобовязати правління Павлоградської райспоживспілки в місячний термін розподілити статутний капітал Павлоградської райспоживспілки між засновниками Павлоградської райспоживспілки, та внести дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців про частку в статутному капіталі Павлоградської райспоживспілки кожного із засновників.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що він як фізична особа є членом Троїцького сільського споживчого товариства Павлоградської райспоживспілки. Троїцьке сільське споживче товариство отримало Витяг з Єдиного державного реєстру на юридичну особу - Павлоградська райспоживспілка, засновником якої є Троїцьке сільське споживче товариство. При ознайомленні з витягом ним було вставлено, що правлінням райспоживспілки не внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зміни про розмір статутного капіталу Павлоградської райспоживспілки. У витязі розмір зазначений 0,00 грн. та дата закінчення його формування 19.08.1997 рік. При ознайомленні з документами Павлоградської райспоживспілки ним встановлено, що формування статутного капіталу не закінчено. Так протокол зборів Ради Павлоградської райспоживспілки від 20.03.2013 року вказує на те, що статутний капітал існує та формується по теперішній час, а саме з п. 4 протоколу вбачається що збори вирішили направити 51% чистого прибутку за 2012 рік на збільшення статутного капіталу Павлоградської райспоживспілки.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала посилаючись на доводи викладені у запереченнях на позов відповідно до змісту яких, зазначила, що Павлоградська райспоживспілка є юридичною особою, яка зареєстрована 10.01.1994 року діє на підставі Законів України «Про споживчу кооперацію», «Про кооперацію». Чотири споживчих товариства Павлоградського району, а саме: Богданівське споживче товариство, Булахівське споживче товариство, Вербківське споживче товариство і Троїцьке споживче товариство на добровільних засадах об'єдналися у Павлоградську районну спілку споживчих товариств з метою найбільш ефективної роботи споживчої кооперації в Павлоградському районі. На момент створення Павлоградської райспоживспілки розмір її статутного капіталу складав 0,00 грн. Жоден з чотирьох споживчих товариств, об'єднавшись в місцеву районну спілку споживчих товариств не зробили внесків до її статутного капіталу. Відповідно до п. 15 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» відомості Єдиного державного реєстру містять дані про розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) та розмір частки кожного із засновників (учасників). Частки у споживчих товариств відсутні. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживчу кооперацію», власність спілок споживчих товариств створюється з майна, переданого їх членами, коштів, одержаних від господарської діяльності підприємств і організацій спілки, реалізації цінних паперів та іншої діяльності. Розмір статутного капіталу райспоживспілки складається виключно з майна та коштів, одержаних від господарської діяльності виключно самої райспоживспілки. Частки споживчих товариств відсутні. Позивач є членом Троїцького сільського споживчого товариства. Однак, позовну заяву подає стосовно Павлоградської районної спілки споживчих товариств, членом якої він ні є. Правовий статус споживчого товариства та його створення, а також умови членства, основні права та обов'язки членів споживчого товариства визначаються статтями 5 та 6 Закону України «Про споживчу кооперацію». В розумінні положень даного закону член споживчого товариства має право брати участь у здійсненні цілей і завдань споживчого товариства і не надає права члену споживчого товариства втручатися у діяльність спілки, до складу якої входить споживче товариство. Позивач, являючись членом Троїцького сільського споживчого товариства ні є членом Павлоградської райспоживспілки і не має щодо неї прав та обов'язків.

Вислухавши сторони, свідка ОСОБА_3 дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Позивач є членом Троїцького сільського споживчого товариства Павлоградської районної спілки споживчих товариств, даний факт був підтверджений відповідачем і не заперечувався у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що працює головним бухгалтером Павлоградської райспоживспілки з 2005-2006 року. Вона складає баланс по правлінню, в балансі відображається сума статутного капіталу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживчу кооперацію», споживча кооперація в Україні - це добровільне об'єднання громадян для спільного ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану, сприяє соціальному і культурному розвитку села, народних промислів і ремесел.

Пунктом 1 ст. 8 даного Закону встановлено, що споживчі товариства можуть на добровільних засадах об'єднуватися в місцеві спілки і мають право вільного виходу з них. При цьому, спілка визнається юридичною особою і може здійснювати господарську та іншу, не заборонену чинним законодавством, діяльність з дня її державної реєстрації. Вона не відповідає за зобов'язаннями споживчих товариств.

Чотири споживчих товариства Павлоградського району, а саме: Богданівське споживче товариство, Булахівське споживче товариство, Вербківське споживче товариство і Троїцьке споживче товариство на добровільних засадах об'єдналися у Павлоградську районну спілку споживчих товариств з метою найбільш ефективної роботи споживчої кооперації в Павлоградському районі.

Позивач не є членом (учасником) відповідача. Наявні у конкретної юридичної особи - Троїцького сільського споживчого товариства Павлоградської райспоживспілки права та обовязки, зокрема за п. 4 статуту відповідача, за яким «споживче товариство на добровільних засадах входить до складу Павлоградської районної спілки споживчих товариств, виконує зобов'язання членів спілки, визначених її статутом має право вільного виходу з неї. Взаємовідносини між споживчим товариством та Павлоградською районною спілкою споживчих товариств будуються на договірних засадах», не наділяє позивача такими правами та обов'язками щодо відповідача.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною 2 зазначеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Абзацом 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати у рішенні, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Отже положення ЦПК, ЦК та постанови Пленуму Верховного Суду України передбачають, що право на судовий захист пов'язане виключно з порушенням суб'єктивного права позивача. Таким чином, суд може захистити лише порушене право позивача. При цьому варто враховувати, що обставину дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач. Порушення прав позивача має існувати на момент розгляду спору в суді.

В судовому засіданні для задоволення позову позивач повинен довести: наявність обставин, з якими закон пов'язує настання певних правових наслідків для позивача (тобто доведення заявленої підстави позову) та факт порушення його суб'єктивного права відповідачем. Недоведеність цих фактів є підставою для відмови в позові за недоведеністю (необґрунтованістю) позовних вимог.

Враховуючи, що позивач повинен мати конкретний матеріально-правовий інтерес в спорі (тобто бути заінтересованим в реалізації свого суб'єктивного права, про захист якого він просить суд), метою пред'явлення позовних вимог до відповідача може бути лише задоволення цього інтересу, а саме: відновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача.

Вимоги позивача про внесення змін про розмір статутного капіталу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та зобовязання розподілити статутний капітал між засновниками та внести дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про частку в статутному капіталі кожного із засновників не мають правових та повязаних із ними причинно-наслідкових звязків. Розмір статутного капіталу, розподілення його між засновниками та внесення даних змін до Реєстру не впливає на субєктивні права безпосередньо позивача в даній справі, отже підстав для задоволення позову у суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 137, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Павлоградської районної спілки споживчих товариств про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_4