Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Швидкій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

14 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання позову та до повноліття дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 зазначила, що від шлюбу із ОСОБА_2 вони мають спільну дитину - сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З липня 2015 року вона із відповідачем проживає окремо, дитина залишилась проживати з нею. Відповідач участі у вихованні і утриманні сина не приймає, хоча за законом повинен її утримувати, що змушує її звернутись з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Додатково позивач повідомила, що на утримання дитини вона витрачає приблизно 3000 грн. на місяць, а сама перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач має нестабільний дохід, проте за матеріальним та фізичним станом спроможний надавати кошти на утримання дитини у розмірі 3000,00 грн. Крім того, повідомила, що одночасно звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання. Оскільки між нею і відповідачем не досягнуто згоди на утримання батьком дитини, вона просить про задоволення позову.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував проти участі у вихованні та утриманні сина шляхом надання матеріальної допомоги у вигляді продуктів харчування, ліків, речей, іграшок. Проте заперечував проти щомісячно грошового утримання, оскільки вважає, що позивач не за призначенням використовує надані ним грошові кошти на утримання сина. Також повідомив, що позивач самостійно чинить перешкоди у спілкуванні із дитиною, що унеможливлює вирішення питання спільного утримання дитини у позасудовому порядку. Разом з тим, зазначив, що він приймає участь у вихованні та утриманні дитини надає продукти харчування, купує ліки. Підтвердив ту обставину, що має нерегулярний, мінливий дохід, розмір якого коливається від 10-12 тисяч на місяць.

Суд, заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 405 (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 3151 (а.с. 3).

Дитина проживає із матір'ю - позивачем по справі з липня місяця 2015 року. Дана обставина визнається сторонами, а тому у розумінні ст. 61 ЦПК України не потребує додаткового доказування.

Добровільної угоди між сторонами щодо утримання відповідачем дитини - не досягнуто.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як убачається із довідки ДПІ у Дарницькому районі ГУДФС України у м. Києві інформації про доходи ОСОБА_2,ідентифікаційний код НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року відсутня. (а.с. 32).

У судовому засіданні відповідач підтвердив, що отримує мінливий, нестабільний дохід, розмір якого складає від 10 до 12 тисяч на місяць.

Враховуючи, що даних офіційного працевлаштування відповідача у суду не має, ОСОБА_2 має мінливий дохід, що визнається останнім, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Доводи ОСОБА_2 про участь в утриманні дитини шляхом надання матеріальної допомоги позивачу продуктами харчування та ліками, чи іншими речами суд не приймає до уваги, оскільки закон передбачає участь платника аліментів в утриманні дитини шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або частці від його доходу.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить з того, щовідповідач має мінливий дохід, інших дітей крім спільного із позивачем сина не має, осіб які перебувають на його утриманні - судом не встановлено. Як пояснила позивач, на утримання дитини в місяць витрати становлять 3000,00 грн., обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків в рівній мірі, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову , тобто з 14 липня 2016 року.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223, 293, 294 367 ЦПК України, ст.ст.7, 24, 55, 56, 150, 180 -183, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 14 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

В іншій частині - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлений 04.11.2016 року.