Справа № 371/560/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко В. М.
Провадження № 22-ц/780/1248/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 16.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Коритищанське», відділу Держземагентства у Миронівському районі про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, зустрічним позовом Приватного підприємства «Коритищанське» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича», реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації. Заявлені вимоги мотивував тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки пл. 4,2400 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області. Вищевказана земельна ділянка знаходилася в оренді ПП «Коритищанське» на підставі договору, екземпляр якого йому орендарем наданий не був; при його неодноразовому зверненні до посадових осіб відповідача із вимогою не продовжувати існуючий договір оренди відповіді він не отримував, був повідомлений, що договір оренди закінчується у 2022 році, однак договору терміном дії до 2022 року він не підписував. Згідно його заяви було порушено кримінальне провадження, в ході якого слідчим було отримано договір оренди землі № 134 від 17 грудня 2012 року, згідно якого орендодавець ОСОБА_2 передав в оренду ПП «Коритищанське» вищевказану земельну ділянку строком до 10 років. Збільшивши позовні вимоги в травні 2015 року, просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Коритищанське» про оренду земельної ділянки, скасувати державну реєстрацію договору земельної ділянки, зобовязати ПП «Коритищанське» передати земельну ділянку, яка належить йому в натурі.

Відповідач ПП «Коритищанське» предявив зустрічний позов, обґрунтовуючи вимоги тим, що належним чином виконує всі зобовязання за договором оренди землі. У 2012 році у звязку з необхідністю проведення державної реєстрації договорів оренди землі, сторони дійсно переуклали договір оренди землі терміном на 10 років. Доводи ОСОБА_2 про те, що він не знав про існування договору оренди, спростовується тим, що з 2012 року ОСОБА_2 щорічно отримував з ПП «Коритищанське» орендну плату за предмет оренди, в розмірі, встановленому п. 9 чинного договору оренди. 17 квітня 2015 року ПП «Коритищанське» було отримано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що згідно договору оренди 04-К від 20 травня 2013 року ОСОБА_2 передав спірну земельну ділянку в оренду ФГ «ОСОБА_3В.» строком до 20 травня 2016 року, даний договір оренди зареєстровано до припинення права користування земельною ділянкою орендаря ПП «Коритищанське». Просив визнати недійсним договір оренди № 04-К від 20 травня 2013 року, укладений між ФГ «ОСОБА_3В.» та ОСОБА_2, скасувати державну реєстрацію даного договору оренди.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення, зустрічний позов ПП «Коритищанське» задоволено, визнано недійсним договір оренди № 04-К від 20 травня 2013 року та скасовано його державну реєстрацію.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач за зустрічним позовом ФГ «ОСОБА_3В.», не погоджуючись із рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року, подали кожен окремо апеляційні скарги, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2 і відмовити у зустрічному позові в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам не відповідає.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки пл. 4,24 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коритищенської сільської ради, ДП 15 пай 65, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 051000, виданого на підставі рішення Коритищенської сільської ради 15 сесії 4 скликання від 27 квітня 2001 року № 9.

15 жовтня 2004 року між ОСОБА_2 та ПП «Коритищанське» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки на 4 роки 11 місяців. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Якщо ні одна із сторін за рік до закінчення строку дії цього договору письмово не попередила про свої наміри щодо подальшого використання земельної ділянки, то цей договір вважається пролонгованим на той же самий термін. Відміток про державну реєстрацію договір не містить.

В матеріалах справи міститься договір оренди від 17 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та ПП «Коритищанське» № 134, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № 051000, кадастровий № :02:205:0005. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,2400 га., у тому числі ріллі 4,2400 га. Договір укладено на 10 років до завершення останнього циклу сільськогосподарських робіт. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Миронівському районі Київської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 003197.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 17 грудня 2012 року, орендодавець в особі ОСОБА_2 передав, а орендар ПП «Коритищанське» прийняв згідно договору оренди земельну ділянку № 65 пл. 4,24 га. на території Коритищенської сільської ради.

Згідно листа відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області від 02 березня 2015 року, 17 лютого 2012 року за № 003197 на імя ОСОБА_2 зареєстровано договір оренди на земельну ділянку, кадастровий номер :02:205:005 на території Коритищенської сільської ради.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 квітня 2015 року, 24 березня 2013 року зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий № :02:205:0005 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва пл. 4,24 га. за ФГ «ОСОБА_3В.» на підставі договору оренди від 20 травня 2013 року № 04-К, укладеного із ОСОБА_2

Листом ПП «Коритищанське» від 03 березня 2015 року № 18 повідомлено ОСОБА_2, що питання про повернення земельної ділянки може бути вирішне лише після закінчення строку дії договору оренди, укладеного між ПП «Коритищанське» та ОСОБА_2

Згідно висновку експертів КНДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 15523/15524/15-32 від 11 листопада 2015 року, підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі № 134 від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПП «Коритищанське» та ОСОБА_2, у графі «Оредодавець» у акті приймання-передачі земельної ділянки від 17 грудня 2012 року, який є додатком до договору оренди землі № 134 від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПП «Коритищанське» та ОСОБА_2, виконано не ОСОБА_2, зокрема навмисно зміненим почерком, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, у випадку невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин, згідно з вимогами ч.1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, визнається недійсним.

Судом встановлено, що позивач не підписував оспорюваний договір оренди землі від 17 грудня 2012 року, як і акт приймання-передачі, тобто його волевиявлення на укладення договору відсутнє.

Зазначене підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 15523/15524/15-32 від 11 листопада 2015 року.

Разом із тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач отримував орендну плату на виконання умов договору за 2012-2014 роки, він фактично погодився на поновлення строку дії договору оренди від 2004 року, тобто своїми діями підтвердив волевиявлення на реалізацію укладеного правочину, і не надав доказів, що відсутність його підпису в договорі призвела до істотного порушення його прав.

Однак із такими висновками колегія суддів погодитися не може, оскільки виконання сторонами умов недійсного договору або подальше його погодження самі по собі не надають йому правомірності, а істотність порушення прав позивача як орендодавця полягає у створенні перешкод у розпорядженні його власним майном, в тому числі укладення договорів оренди з іншими особами.

Крім того, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Із цих же підстав помилковими є висновки суду про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів повідомлення орендаря про свою незгоду на поновлення договору оренди землі 2004 року до або після закінчення строку його дії.

Виходячи із вищевикладеного, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним не можна вважати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

Враховуючи, що доводи позивача про відсутність його волевиявлення під час укладення договору оренди знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, договір оренди від 17 грудня 2012 року № 134, укладений між ПП «Коритищанське» та ОСОБА_2, підлягає визнанню недійсним, а його державна реєстрація скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами позивача про необхідність застосування наслідків недійсності правочину та повернення йому в натурі спірної земельної ділянки, якою користується ПП «Коритищанське», а відтак позовні вимоги ОСОБА_2 задовольняються в повному обсязі.

Оцінюючи правильність рішення суду в частині задоволення зустрічного позову, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Задовольняючи зустрічний позов про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 20 травня 2013 року № 04-К, суд першої інстанції виходив із того, що даний договір порушує права ПП «Коритищанське», оскільки на час укладення договору від 20 травня 2013 року був чинним договір оренди від 17 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Коритищанське» щодо тієї ж земельної ділянки, який не є припиненим, розірваним, не визнаний недійсним, є правомірним і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Разом із тим, такі висновки випливають із попередніх помилкових висновків суду першої інстанції щодо правомірності договору оренди від 17 грудня 2012 року.

Оскільки договір оренди земельної ділянки від 17 грудня 2012 року визнається недійсним, позивач ОСОБА_2 як власник земельної ділянки мав право розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, в тому числі укладати договори оренди земельної ділянки із будь-якою особою, і при цьому права ПП «Коритищанське» жодним чином не порушуються, оскільки дана особа не є орендарем даної земельної ділянки.

Виходячи із вищевикладеного, позовні вимоги за зустрічним позовом ПП «Коритищанське» про визнання недійсним договору оренди від 20 травня 2013 року № 04-К та скасування його державної реєстрації задоволенню не підлягали.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та відмову в задоволенні зустрічного позову ПП «Коритищанське».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із ПП «Коритищанське» та відділу Держземагентства у Миронівському районі із кожного на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі (243,6 + 551,2)/2 = 397,4 грн., та із ПП « Коротищанське» на користь Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» судовий збір в розмірі 1515,80 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Коритищанське», відділу Держземагентства у Миронівському районі про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 134 від 17 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Коритищанське» про оренду земельної ділянки пл. 4,2400 га., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 051000, та скасувати його державну реєстрацію за № 3197.

Зобовязати Приватне підприємство «Коритищанське» передати земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 051000, площею 4,2400 га., кадастровий номер :02:205:005 в натурі, ОСОБА_2.

Позов Приватного підприємства «Коритищанське» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича», реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації залишити без задоволення.

Стягнути із Приватного підприємства «Коритищанське», відділу Держземагентства у Миронівському районі із кожного на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 397,4 грн.

Стягнути із Приватного підприємства «Коритищанське» на користь Фермерського господарства «Припіяло Андрія Васильовича» судові витрати в розмірі 1515,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

ОСОБА_4