Справа №278/3301/15-ц

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді - Дубовік О.М.,
при секретарі судового засідання Поліщук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай), -
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 30.11.1999 року, на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх вимог вказує, після смерті його матері відкрилася спадщина, яка мала право на земельну частку (пай) розміром 2,60 га в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 12.04.2011 року. Позивач є єдиним спадкоємцем і таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований і проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте позивач позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріуса, оскільки сертифікат на право на земельну ділянку (пай) був виписаний після смерті матері (спадкодавця). Тому позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) з земель реформованої Агрофірми «Двірець» розміром 2,60 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
Представник позивача в судове засідання не зявилась, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.61).
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Житомирського району Житомирської області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника; позов визнали в повному обсязі (а.с.48).
Проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до уваги думку сторін, викладену в письмових заявах, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення.
Судом встановлено, 30 листопада 1999 року в с. Двірець Житомирського району Житомирської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 93 (а.с.6).
Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Двірець» в с. Двірець Житомирського району Житомирської області, розміром 2,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), і була виділена ОСОБА_3 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0334792 від 12.04.2001 року, зареєстрованого 22.05.2001 року в реєстрі за № 10 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай (а.с.5).
Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР.
Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об'єктом спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
Згідно свідоцтва про народження виданого Двірецькою сільською радою Троянівського району, актовий запис № 8, позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 (а.с.16).
Згідно заповіту (а.с.7), який склала ОСОБА_4 03.04.1990 року, все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, остання заповіла сину - ОСОБА_1.
Згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого.
Відповідно довідки № 559 від 03.04.2015 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Житомирського району Житомирської області, на день смерті ОСОБА_3, яка померла 30.11.1999 року, був зареєстрований і проживав позивач ОСОБА_1 (а.с.9). Таким чином позивач належним чином прийняв спадщину після смерті матері.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину.
Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Постановою № 823/02-31 від 07.05.2015 року державний нотаріус ОСОБА_6 Третьої житомирської державної нотаріальної контори позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) відмовив через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0334792, виданий Житомирською райдержадміністрацією 12.04.2001 року, тобто після смерті ОСОБА_3, в момент, коли її цивільна правоздатність вже припинилась, відповідно, вказане право власності на право на земельну частку (пай) не може входити до складу спадщини, так як воно не належало спадкодавцеві на момент смерті (а.с. 8).
З листа Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області №31-603-0.5-1347/15-15 від 23.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 була включена в списки громадян, які мають право на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності реформованої Агрофірми «Двірець», а також згідно витягу з протоколу віж 12.03.2004 року вона є в списках громадян на виготовлення державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам за рахунок земель колективної власності реформованої Агрофірми "Двірець" (а.с.11).
Довідкою № 02-20/456-3 ОСОБА_2 сільської ради Житомирського району Житомирської області від 23.09.2015 року підтверджено, що померла ОСОБА_3 дійсно була включена до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства доданого до державного акту на право колективної власності на землю, який видано Агрофірмі «Дверець», відповідно до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності реформованої Агрофірми «Двірець» (а.с.12, 13).
Факт належності земельної частки (паю) померлій ОСОБА_3 підтверджується витягом №801 з технічної документації про нормативну грошову оцінку (земельної частки-паю) від 19.11.2015 року №14/86-15, виданим Управлінням Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області (а.с.34).
Право власності на спадкове майно ніким не оспорюється.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позивач має право на спадкування права на земельну частку (пай) після смерті матері ОСОБА_3, тому позов слід задовольнити.
На підставі викладеного, ст. ст. 524, 529, 559, 560 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності Агрофірми "Двірець" Житомирського району Житомирської області, розміром 2,60 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій 30.11.1999 року ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0334792 від 12.04.2001 року, зареєстрованого 22.05.2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №10.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М. Дубовік