АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі за позовом автогаражного кооперативу «Автолюбитель-9» до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року позов автогаражного кооперативу «Автолюбитель-9» - задоволено у повному обсязі. Усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні автогаражним кооперативом «Автолюбитель-9» своєю власністю гаражем № 240, що по вулиці Повітовій, 3Г у м. Дніпропетровську шляхом демонтажу незаконно встановлених на цьому гаражі навісного та гвинтового замків, зобовязати ОСОБА_4 припинити дію, яка порушує право автогаражного кооперативу «Автолюбитель-9» на користування та розпорядження гаражем № 240, що по вулиці Повітовій, 3Г у м. Дніпропетровську шляхом звільнення цього гаражу від його речей. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АГК «Автолюбитель-9» судові витрати по справі у сумі 1218 грн..

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити .

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Проте, суд першої інстанції вказані вимоги не врахував.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх законності і обґрунтованості.

Однак з таким висновком суду не можна погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування;

Згідно ст. 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, АГК «Автолюбитель-9» утворений рішенням Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 462 від 13 квітня 1979 року (а.с. 11). Рішенням цього ж виконавчого комітету йому у користування виділено земельну ділянку у Червоноповстанській балці у м. Дніпропетровську (а.с. 10). Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів у м. Дніпропетровську № 1001 від 24 грудня 1987 року, гараж з інвентарним № 5731 у АГК «Автолюбитель-9», переоформлено з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 (а.с. 21).

Виходячи з наведеного вбачається, що вказаний гараж не належить АГК «Автолюбитель-9».

Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилаючись на вказані норми матеріального права, суд першої інстанції не врахував їх вимог та не звернув увагу на відсутність у позивача жодних доказів щодо права власності або володіння на гараж №240 розташований за адресою вул. Повітова, буд. 3Г, м. Дніпропетровську.

Оскільки у відповідності до положень ст. 317 ЦК України права володіння, користування та розпорядження майном належать лише власникові цього майна , яким визнати позивача не можна, не підлягають задоволенню його позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю.

Керуючись ст..ст.303,307, п.3,4 ч.1 ст. 309,313,314,316,317,319 ЦПК України , колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову автогаражного кооперативу «Автолюбитель-9» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення , однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Судді