Провадження № 2/522/326/16
„19 жовтня 2016 року
Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Грищук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про відшкодування шкоди у звязку з витребуванням квартири за рішенням суду,
Позивач ОСОБА_2, за уточненою вимогою, наданою суду 10 серпня 2016 року, звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на його користь: грошові кошти у розмірі 1 235 532,0 гривень в рахунок відшкодування завданої йому шкоди внаслідок витребування за рішенням суду частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кв.20), загальною площею 48,5 кв.м. № 20. При цьому, позивач не відмовився від первісних позовних вимог, наданих суду 17 листопада 2015 року, відповідно до вимог якого позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 (ІНН 286800053) та Публічного акціонерного товариства комерційний банк «НАДРА» (Код 20986167) на свою користь, ОСОБА_2, суму в 1 124 893,0 (один мільйон сто двадцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто три) гривень, стягнути з ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 1 335 532,0 (один мільйон триста тридцять п'ять тисяч п'ятсот тридцять дві) гривень та стягнути з відповідачів судовий збір та розподілити судові витрати, посилаючись на таке.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: КП ЖКС Фонтанський, КП Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради, ПАТ КБ Надра про визнання незаконним розпорядження органу приватизації, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу , витребування майна, усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, у позивача, як добросовісного набувача, витребувано з володіння частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 48,5 кв.м. (однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3), на користь ОСОБА_4 й усунуто перешкоду в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири, що за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 48,5 кв.м. (однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3). Питання відшкодування йому, як добросовісному набувачу, який істотно поліпшив технічний стан вказаного помешкання, у зазначеному рішенні суду не вирішувалося. З огляду на вказане позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявились, у порядку заочного розгляду справи.

Відповідач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «НАДРА» сповіщався належним чином, втім, представник відповідача в судове засідання 19 жовтня 2016 року не зявився. Проте, представник скористався своїм процесуальним правом й висловив правову позицію з приводу вказаних правовідносин шляхом надання суду заперечень до цього позову.

Представник позивача надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Ухвалою Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 30 травня 2016 року виділено в окреме провадження позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди. У подальшому ухвалою цього ж суду від 5 липня 2016 року судом визнано укладену між вказаними сторонами мирову угоду й провадження у справі в цій часті вимог закрито.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_8, яка діяла від свого імені та імені ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_4, посвідченим 28 лютого 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованим в реєстрі за № 490, ОСОБА_4 купив квартиру № 12, загально площею 95,2 кв. м., житловою площею 35,9 кв.м., у будинку № 70 по вул. М. Арнаутській у м. Одесі.

Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі вказаного договору купівлі-продажу за ОСОБА_4 проведено 03 березня 2006 року.

Квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 01 березня 2005 року, за реєстровим № 6-331, свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Шостою одеською державною нотаріальною конторою 04 жовтня 2005 року, за реєстровими № № 6-1793, 6-1795, свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради 01 жовтня 2001 року за № 8-11813.

На підставі іпотечного договору від 25 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, квартиру АДРЕСА_4 передано ОСОБА_4 як майновим поручителем в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії від 09 серпня 2006 року № 05/08/2006/840-К/277 та додатковою угодою від 25 грудня 2006 року № 1, укладеними між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_11 на суму 500 000,0 доларів США з кінцевим терміном повернення коштів до 06 серпня 2021 року.

20 квітня 2011 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 20 квітня 2011 року № 219005 на ім'я ОСОБА_5 видано свідоцтво № 8-23431 про право власності на житлову квартиру № 20, загальною площею 95,2 кв. м., житловою площею 35,9 кв.м., у будинку № 70 по вул. Малій Арнаутській у м. Одесі.

Згідно з договором купівлі-продажу, укладеним 17 лютого 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 й ОСОБА_6, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованим в реєстрі за № 321, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 купили в рівних частках квартиру № 20, загальною площею 95,2 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., у будинку № 70 по вул. Малій Арнаутській у м. Одесі. Державну реєстрацію права спільної часткової власності за покупцями проведено 27 лютого 2012 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 реконструювали зазначену квартиру № 20 за вказаною адресою з поділом на дві самостійні квартири. 16 серпня 2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради видано на ім'я ОСОБА_6 свідоцтво, серії САЕ № 670553, про право власності на квартиру № 20а, загальною площею 49.6 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м., у будинку № 70 по вул. Малій Арнаутській у м. Одесі; державну реєстрацію права власності здійснено 29 серпня 2012 року. 16 серпня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво, серії САЕ № 670552, про право власності на квартиру № 20, загальною площею 48,5 кв. м., житловою площею 25,8 кв. м., у будинку № 70 по вул. Малій Арнаутській у м. Одесі; державну реєстрацію права власності здійснено 22 серпня 2012 року.

Згідно з договором купівлі-продажу, укладеним 05 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрованим в реєстрі за № 1774, ОСОБА_2 придбав квартиру під № 20, загальною площею 48,5 кв. м., житловою площею 25,8 кв. м., у будинку № 70 по вул. Малій Арнаутській у м. Одесі. Державну реєстрацію права власності за покупцем здійснено 13 грудня 2012 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, у позивача, як добросовісного набувача, було витребувано з володіння частину квартири, що за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 48,5 кв.м. (однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3), на користь ОСОБА_4 й усунуто перешкоду в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 48,5 кв.м. (однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3). Питання відшкодування йому, як добросовісному набувачу, який істотно поліпшив технічний стан вказаного помешкання, у зазначеному рішенні суду не вирішувалося.

Вказаним рішенням встановлено, що квартира № 12 вибула з володіння власника ОСОБА_4 поза його волею, ОСОБА_14 набув нерухоме майно за відплатним договором у ОСОБА_3, а ОСОБА_3 попередньо набув вказане майно за відплатним договором у ОСОБА_5, яка заволоділа нерухомим майном без відповідної правової підстави.

Станом на 27 червня 2015 року вартість квартири АДРЕСА_5 складає 1 335 532 гривень (один мільйон гриста тридцять п'ять тисяч п'ятсот тридцять дві), що підтверджується звітом про оцінку майна № 2642, складеним ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП».

Згідно з ч.4 ст.390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишати собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Крім витрат, необхідних для підтримки речі (квартири) власник (володілець) може її поліпшити. Під поліпшенням маються на увазі такі витрати на майно, які носять обґрунтований, корисний характер, тому що поліпшують експлуатаційні властивості речі, підвищують її якість і збільшують вартість.

В досліджуваному спорі в цьому випадку позивач під час здійснення ремонтно-будівельних робіт у вказаній квартирі провів капітальний ремонт квартири, улаштував каналізацію, електропостачання, замовив проект опалення АОГВ, придбав котел, оплатив за ремонтні роботи. У 2013 році ним зроблені такі основні роботи, які потребувати значних витрат: зачистка квартири від сміття, старої штукатурки, іржавих труб, залишків кахлю, вивіз сміття, здійснив штукатурні роботи, стяжки підлоги, оздоблення стін та стелі гіпсокартонними плитами, шпаклювання, ґрунтування, утеплення мінеральною ватою, замовлення газового проекту, обладнання системою опалення, в тому числі, покупка газового котлу, труб, радіаторів, здійснив прокладання в стінах труб та радіаторів, заміну каналізаційних труб до підвалу з порушенням асфальтового покриття на вулиці з подальшим його поновленням, встановлення сантехніки, встановлення сушарки, пральної машинки, гідронасосу, баку на 100 л., стяжка підлоги в ванній кімнаті, зачистка каміну, його реставрація, встановлення нової електропроводки, встановлення світильників в кількості 60 точок, встановлення дверей, встановлена скляна ніша над дверима, прочищений димар, зроблена вентиляція, встановлений кондиціонер, на стіни поклеєні шпалери, на підлозі розташоване лінолеумне покриття, на стінах влаштовані декоративні молдінги, у вітальні встановлена вбудована шафа, в кухні вбудовані декоративні полки, облицювальний кахель. Для виконання вказаних ремонтних робіт наймалися працівники, я користувався допомогою дизайнерів. На час обстеження експертом квартири вона перебувала в гарному технічному стані.

Таким чином, суд має підстави для висновку, що позивачем проводились ремонтні роботи в квартирі саме з метою поліпшення цього помешкання, а не для підтримання технічного стану приміщень вказаної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 660 ЦК України якщо третя особа на підставах, що виникли до продажу товару, пред'явить до покупця позов про витребування товару, покупець повинен повідомити про це продавця та подати клопотання про залучення його до участі в справі. Продавець повинен вступити у справу на стороні покупця. Якщо покупець не повідомив продавця про пред'явлення третьою особою позову про витребування товару та не подав клопотання про залучення продавця до участі у справі, продавець не відповідає перед покупцем, якщо продавець доведе, що, взявши участь у справі, він міг би відвернути відібрання проданого товару у покупця. Якщо продавець був залучений до участі у справі, але ухилився від участі в її розгляді, він не має права доводити неправильність ведення справи покупцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Згідно з п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 р. № 5, у разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

Зі змісту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: КП ЖКС Фонтанський, КП Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради, ПАТ КБ НАДРА про визнання незаконним Розпорядження органу приватизації, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, вбачається, що ОСОБА_2 не знав та не міг знати про наявність прав на спірну квартиру інших осіб, тому судом його визнано добросовісним набувачем.

Крім того, відповідно до частин 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, в ЦК України покладається на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 13 лютого 2013 року у справі №6-170цс12, що згідно з правилом, встановленим статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, беручи до уваги вказані обставини, непредставлення ОСОБА_3 доказів протилежного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування збитків ОСОБА_3 позивачу, завданих вилученням майна, з урахуванням 100 000,0 гривень сплачених позивачу ОСОБА_4, у розмірі 1 235 532,0 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Втім, вимога позивача про стягнення суми відшкодування на його користь з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано вказану вимогу, а залучення банку до участі у справі у якості співвідповідача й у прохальній частині позовної заяви зазначення заявлених до нього вимог, не є належною, допустимою й обґрунтованою підставою для задоволення вимог до цього відповідача та, як наслідок, суд відмовляє у задоволенні предявлених вимог до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра».

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Разом з тим суд має наголосити, що такі висновки носять виключно заочний характер, а тому можуть бути переглянуті за умови подання відповідачем нових доказів, що матимуть істотне значення для висновків суду, спрямованих на спростування правової позиції позивача.

Також підлягає частковому задоволенню вимога позивача щодо відшкодування витрат, повязаних із сплатою судового збору та, як наслідок, з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума коштів на відшкодування сплаченого судового збору у загальному розмірі 3897,6 гривень (а.с. 2, 68-69).

Керуючись ст. ст. ст. ст. 16, 22, 23, ч. 3 ст. 386, ст. ст. 611, 614, 623, 660, 661 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 6-8, 10, 11, 15, 30, 60, 64, 88, 197, 212-218, 224, 226 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про відшкодування шкоди у звязку з витребуванням квартири за рішенням суду задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 на відшкодування здійснених витрат, завданх витребуванням за рішенням суду частини квартири, суму коштів у розмірі 1 235 532,0 (один мільйон двісті тридцять пять тисяч пятсот тридцять дві) гривні.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат суму судового збору у розмірі 3 897,60 гривень.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

19.10.2016