АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення невиплаченої премії, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Вугілля України»

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до ДП «Вугілля України» про стягнення невиплаченої премії, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ДП «Вугілля України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 54531, 90грн. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів. Стягнути з ДП «Вугілля України» в дохід держави судовий збір в розмірі 545,31грн.

Справа №761/34877/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6922/2016
Головуючий у суді першої інстанції:О.В.Піхур
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись з рішенням суду, ДП «Вугілля України» подало апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не взяв до уваги ту обставину, що на момент звернення позивача до суду із даним позовом ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.07.2015 року вже було порушено справу про банкрутство, а тому даний спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. Крім того, ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду м. Києва із заявою про визнання її кредитором, у відповідній заяві були зазначені вимоги щодо сплати заборгованості по заробітній і платі та середнього заробітку за час затримки виплати. Періоди, за які була стягнута сума за час затримки оскаржуваним рішенням та заявлені у заяві, поданій до Господарського суду м. Києва, частково співпадають. Позивач не вправі одночасно звертатися з однаковими вимогами в декілька судів. Розгляд і вирішення тотожних справ одночасно в різних судах суперечить загальним принципам правосуддя. Але суд не з'ясував це, ані під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, ані під час винесення оскаржуваного рішення. Заперечення подані відповідачем також не було взято до уваги судом першої інстанції, що в цілому призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Сторони (представники), які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України та розглянула справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

Положеннями п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення невиплаченої премії, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди у листопаді 2015року.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015року було порушено провадження у справі №910/12918/15 про банкрутство Державного підприємства «Вугілля України». Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Зобов'язано розпорядника майна у строк до 26.08.2015 року подати до господарського суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, докази повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду. Зобов'язано розпорядника майна у строк до 26.08.2015 року скласти та подати господарському суду на затвердження реєстр вимог кредиторів боржника (а.с. 98-101).

Крім того, із заяви про визнання кредиторами, поданої до Господарського суду міста Києва 10.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 у строк звернулася до Господарського суду м. Києва із заявою про визнання її кредитором, із вимогами щодо сплати заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати (а.с.102-121).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції зазначені обставини не були взяті до уваги і безпідставно даний спір було розглянуто по суті.

Так, статтею 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі: 7)справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

Оскільки, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 06.07.2015року порушено провадження у справі №910/12918/15 про банкрутство Державного підприємства «Вугілля України», а позивач звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення невиплаченої премії, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди, враховуючи вимоги п.7 ст.12 ГПК України дана справа підвідомча господарському суду.

Таким чином, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, вона підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 205 та ч.1 ст. 310 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.205, ч.1 ст.310, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугілля України» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення невиплаченої премії, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: