АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3840/16 Справа № 173/2272/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Дніпро

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Прозорова М.Л.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: директор Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, зобовязання поновити на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної (немайнової) шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

17.11.2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, зобовязання поновити на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Як вбачається з матеріалів справи 25.08.2011 р., згідно наказу № 260-К від 01.08.2011 р. позивач був прийнятий на посаду викладача юридичних дисциплін Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету (а.с.16, 22).

Наказом по Верхньодніпровському коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету № 21-О від 29.03.2013 р. ОСОБА_2 було встановлено кваліфікаційну категорію викладача П категорії, що підтверджується копією наказу та записами в трудовій книжці.

У звязку з реорганізацією Дніпропетровського державного аграрного університету у Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет та у відповідності до наказу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету № 206 від 04.02.2014 р. Верхньодніпровський коледж Дніпропетровського державного аграрного університету вважається Верхньодніпровським коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету з 04.02.2014 р.

07.09.2015 р. ОСОБА_2 відповідно до наказу № 55-к був звільнений з посади викладача правових дисциплін згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку зі скороченням чисельності працівників. В тексті зазначеного наказу була вказана дата звільнення - з 07.09., тобто була допущена описка не зазначено рік звільнення.

09.09.2015 р. наказом № 57-К були внесені зміни до наказу № 55 від 07.09.2015 р., згідно яких дату звільнення позивача зазначено 07.09.2015 р. та вказано, що позивач звільнений з посади викладача юридичних дисциплін.

В позовних вимогах позивач просить визнати незаконними накази № 55-к від 07.09.2015 року та № 57-к від 09.09.2015 р., поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи 25.05.2015 р. ВК ДДАЕУ був виданий наказ № 50-О про скорочення чисельності працівників. Згідно якого наказано скоротити чисельність працівників коледжу на 2 одиниці викладачів циклової комісії юридичних дисциплін та на 1 одиницю викладача циклової комісії загальноосвітніх дисциплін, які викладають у студенів спеціальності «Провознавство». Підставою видачі цього наказу є обґрунтування скорочення від 22.05.2015 р. та довідка про контингент студентів від 10.05.2015 р.. Питання щодо скорочення численності працівників обговорювалось на засіданні профспілкового комітету (Протокол № 9 від 25.05.2015 р.), згідно якого ухвалене рішення про надання згоди дирекції ВК ДДАЕУ про початок процедури скрочення чисельності викладачів циклової комісії юридичних дисциплін та викладачів, які викладають у студентів спеціальності «Правознавство».

З урахування зазначеного суд зробив правильний висновок, що у ВК ДДАЕУ дійсно виникла необхідність у скороченні чисельності штату працівників. Накази про скорочення чисельності працівників видані уповноваженою особою. Необхідність скорочення чисельності працівників викликана об»єктивними причинами. При цьому скороченню підлягала не одна посада позивача, а три посади викладачів, що також свідчить про те, що потреба в скороченні чисельності працівників дійсно існувала, а не була пристосована до позивача як до неугодного працівника. Посилання позивача на те, що його звільнено не у зв'язку з дійсною потребою у скороченні чисельності працівників, а в зв'язку з переслідуванням його як неугодного працівника, ніякими доказами не підтверджені, тому суд дав належну їм оцінку як безпідставні та надумані.

Судом також встановлено, що при вирішенні питання про визначення працівників, які підлягали скороченню враховані вимоги ст.42 КЗпП України щодо переважного права залишення на роботі, яке надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Так як позивач та викладач юридичних дисциплін ОСОБА_4, мали другу категорію викладача (в той час як інші працівники мали першу та вищу категорію), та не мали утриманців вони були визначені такими, що підлягають скороченню. Доказів, які б спростовували б ці обставини позивачем та його представником не надано.

19.06.2015 р. було видано наказ № 38-к про попередження працівників коледжу про наступне вивільнення у звязку зі скороченням штату, яким в тому числі і позивача було попереджено про наступне вивільнення, в строк, передбачений нормами КЗпП України. На зворотній стороні цього наказу є запис зроблений власноручно позивачем про те, що він з наказом ознайомлений та не згоден з ним у звязку з його невідповідністю законодавству та проставлена дата 22.06.2015 р. та виклав при його підписанні свою позицію щодо змісту цього наказу. Крім того, факт ознайомлення позивача з даним наказом підтверджується актом від 22.06.2015 р., в якому вказується, що позивач відмовився від отримання примірника попередження про наступне вивільнення.

Посилання позивача на той факт, що в період ознайомленні його з даним наказом він перебував на лікарняному листі, тобто хворів, не вказує на те, що відповідачами проведено незаконне звільнення позивача, чи що даний наказ та ті, які видані як його наслідок, є незаконними, оскільки чинним законодавством України про працю не перебачено заборони, що до ознайомлення працівник про майбутнє вивільнення в період його тимчасової непрацездатності.

Судом також встановлено, що 10.08.2015 р. адміністрація Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ звернулась до профкому Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ з проханням дати згоду на звільнення працівників, що підлягали скороченню, в тому числі і позивача (а.с.138).

20.08.2015 р. було проведено засідання профспілкового комітету, тобто в межах встановленого законом 15-денного строку. Відповідно до протоколу № 16 від 20.08.2015 року ухвалили рішення про надання згоди на звільнення одного працівника, який з»явився на засідання профспілкового комітету і призначили чергове засідання профкому на 25.08.2015 року в зв»язку з неявкою на дане засідання профкому позивача та іншого працівника. Про засідання профспілкового комітету 20.08.2015 року позивач був повідомлений, що підтверджується актом від 19.08.2015 року, згідно якого вказується, що позивач був повідомлений головою профкому про засідання профспілкового комітету по телефону за номером 4, що також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5

Що стосується посилань позивача про те, що йому не запропоновувалась інша робота, то як було зясовано в судовому засіданні таке твердження позивача не відповідає дійсності. Робота інспектора відділу кадрів, яка відповідає кваліфікації позивача не була запропонована з тих підстав, що на час звільнення ОСОБА_6 вона не була вакантною, від запропонованої посади заступника директора з господарської частини він відмовився, як і відмовився від 118 учбових годин.

Враховуючи зазначене, вимоги ст.43 КЗпП України, ст.60 ЦПК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають як недоведені.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

ОСОБА_7