У Х В А Л А

1 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П., Сенін Ю.Л.,-

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Костопільського районного нотаріального округу Семенюк Світлана Іванівна, публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про розірвання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки; за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Костопільського районного нотаріального округу Семенюк Світлана Іванівна про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 20 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, розірвано договори купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладені 6 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5В, в решті позову відмовлено. В задоволенні позову публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 7 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про оплату судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 7 травня 2015 року залишено без змін.

У грудні 2015 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 604, 651ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, від 18 вересня 2015 року, від 15 січня 2014 року, від 8 серпня 2012 року, від 22 квітня 2015 року, від 4 листопада 2015 року, від 2 липня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, судами встановлено, що 6 серпня 2008 року між позивачем і відповідачем укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Умовами зазначених договорів передбачено, що продаж житлового будинку та земельної ділянки вчиняється за ціною 319 200 грн. та 33400 грн, які будуть передані покупцем для продавця на протязі одного банківського дня (після отримання кредиту в банку), при цьому ці договори не містять жодних умов щодо порядку, строків та розміру розстрочення платежу. Цього ж дня між відповідачем та банком укладено кредитний договір і отримано кредит в банку для придбання будинку та договір іпотеки в забезпечення вказаного кредиту спірний будинок та земельну ділянку передано ним в іпотеку.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції, погодившись з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в частині позовних вимог ОСОБА_4 виходив з відсутності підстав для розірвання договорів купівлі-продажу житлового будинку, на придбання якого отримано кредит та земельної ділянки, оскільки зазначені договори між сторонами не містять умов щодо розстрочення платежу.

Разом з тим, у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 8 серпня 2012 року суд касаційної інстанції скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та погодившись з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про розірвання договорів купівлі-продажу частини будинку та частини земельної ділянки, припинення зобов'язання сторін за договорами та повернення майна виходив з того, що умовами договору купівлі-продажу майна передбачено оплату частинами, зокрема, під час укладення зазначеного договору покупець сплатив продавцю частину суми, а решту коштів зобов'язався сплатити до 1 квітня 2007 року, однак своє зобов'язання не виконав;

- від 15 січня 2014 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову про розірвання договору купівлі - продажу квартири з огляду на те, що у договорі купівлі - продажу ціна квартири була встановлена в розмірі 60000 грн, які покупець передав продавцю до підписання цього договору, однак при цьому справжня її ціна була зазначена у розписці в день укладення цього договору в розмірі 320000 доларів США, які відповідач зобов'язався сплатити протягом місяця з дня укладення спірного договору, однак зобов'язання не виконав;

- від 22 квітня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову про розірвання договору купівлі - продажу частини нежитлового приміщення, зобов'язання повернути майно та визнання права власності на майно з огляду на те, що відповідачка відмовилась від своїх зобов'язань, передбачених договором купівлі - продажу, зокрема, внесення оплати за спірне нежитлове приміщення, про що письмово повідомила продавця.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, на які посилається заявник.

Не свідчать про неоднакове застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права й надані заявницею для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року в справі про розірвання договору оренди землі; від 18 вересня 2014 року в справі про розірвання договору купівлі - продажу майнових прав при будівництві житла; від 2 липня 2014 року в справі про стягнення боргу; від 4 листопада 2015 року в справі про відшкодування збитків, оскільки вони ухвалені у справах з іншим предметом спору, підставами позову, змістом позовних вимог, матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин, ніж у справі, яку просить переглянути заявник.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа - ОСОБА_9, про припинення договору поруки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін