Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/138/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом прокурора міста Кіровограда в інтересах держави до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення і державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов'язання їх повернути за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 11 листопада 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Прокурор м. Кіровограда звернувся до суду з позовом до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_2 та просив: визнати недійсними пункти 7-9 рішення Кіровоградської міської ради №2469 від 03.09.2009 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1»; визнати недійним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 15.10.2010 року ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №80; визнати недійним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 15.10.2010 року ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №81; зобов'язати ОСОБА_2 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку площею 1000,00 кв.м. з кадастровим номером НОМЕР_3, грошова оцінка якої складає 177964,95 грн., шляхом складання акту приймання-передачі; зобов'язати ОСОБА_2 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку площею 1200,00 кв.м з кадастровим номером НОМЕР_4, грошова оцінка якої складає 1619,32 грн., шляхом складання акту приймання-передачі.

Зазначав, що рішенням Кіровоградської міської ради № 2469 від 03.09.2009 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1», ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2200,00 кв. м. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних з вилученням земельної ділянки.

Цим же рішенням, відповідачці передано у власність земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000,00 кв. м. (землі одно- та двоповерхової житлової забудови) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1200,00 кв. м. (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі.

Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради 12.08.2009 року, видано висновок № 3615 по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 в м. Кіровограді. Проект землеустрою погоджено за умови внесення змін до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда).

Генеральним планом м. Кіровограда, який затверджений рішенням Кіровоградської міської ради № 627 від 12.09.2000 року, землі в районі вул. Чорноморської в м.Кіровограді, в тому числі спірні земельні ділянки, віднесено до території зелених насаджень загального користування, а тому не можуть бути передані у приватну власність.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 11 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Кіровоградської області просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник прокуратури Петров Т.І. підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник Кіровоградської міської ради ОСОБА_6 та представник ОСОБА_2, ОСОБА_5, заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіровоградської міської ради №1302 від 16.09.2008 року «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1» громадянам міста Кіровограда дано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам в місті Кіровограда у власність по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно до додатку.

03.09.2009 року Кіровоградською міської радою прийнято рішення № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1».

Не входячи в обговорення щодо дотримання чинного законодавства при прийнятті Кіровоградською міськрадою рішення про надання відповідачці у власність земельних ділянок, суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог прокурора міста Кіровограда необхідно відмовити з підстав спливу позовної давності.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями статті 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у пункті 4 частини першої статті 268 ЦК України зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Однак пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України за своєю суттю направлений на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-68цс15 від 16 вересня 2015 року.

З огляду на викладене, початком перебігу позовної давності є не дата прийняття оспорюваного рішення Кіровоградською міськрадою, а дата коли прокурору стало відомо про порушення на його думку вимог законодавства за результатами проведеної перевірки в порядку прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів у Кіровоградській міській раді, проведеної на підставі постанови прокурора міста Кіровограда від 02.09.2014 року (а.с.7).

Перевірку додержання та застосування законів у Кіровоградській міськраді розпочато 02.09.2014 року, а з позовом до суду прокурор міста Кіровограда звернувся 08.07.2015 року, тобто в межах позовної давності.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 року №1302 ОСОБА_2 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно до додатку (а.с.8).

Рішенням Кіровоградської міської ради від 03.09.2009 року №2469, пункти 7-9, ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2200 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних із вилученням земельної ділянки (а.с.9-11).

Зазначеним рішенням ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку загальною площею 1000 кв. м. (землі одно- та двоповерхової житлової забудови) по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі.

Передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку загальною площею 1200 кв. м. (рілля) по АДРЕСА_1 для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі.

На підставі рішення Кіровоградської міськради від 03.09.2009 року №2469 на ім'я ОСОБА_2 15.10.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №80, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, у межах згідно з планом, яка розташована в місті Кіровограді по АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.6).

Також, на підставі зазначеного рішення на ім'я ОСОБА_2 15.10.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №81, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1200 гектарів, у межах згідно з планом, яка розташована в місті Кіровограді по АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва (а.с.5).

Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України (в чинній на той час редакції) проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради 12.08.2009 року надано висновок по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 в місті Кіровограді, в якому управління не заперечує проти відведення земельних ділянок громадянам міста (12 осіб) площею по 0,22 га кожна, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та ведення садівництва за умови надання Кіровоградською міськрадою даної земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, внесення змін до містобудівної документації, а саме: до Генерального плану міста Кіровограда (а.с.12).

У листі заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, адресованому В.о. прокурора міста Кіровограда, зазначено, що відповідно до Генерального плану міста Кіровограда (затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 року №627) спірні земельні ділянки відносяться до території зелених насаджень загального користування, будь-які зміни до містобудівної документації стосовно зазначених територій, а також довідки про присвоєння адресних номерів по АДРЕСА_1 не виносились та не надавались (а.с.13)

Віднесення спірних земельних ділянок до території зелених насаджень загального користування підтверджується викопіюванням із Генерального плану міста Кіровограда та викопіюванням із плану зонування території міста Кіровограда (а.с.14,15).

Відповідно до п.2.1 чинних станом на вересень 2009 року (прийняття оспорюваного рішення міської ради) Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом №105 від 10.04.2006 року Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, зеленими насадженнями загального користування вважаються зелені насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури та відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, між квартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку.

У листі заступника начальника управління - начальника відділу планування та містобудівного кадастру, адресованого начальнику юридичного управління Кіровоградської міськради, зазначено, що Кіровоградською міськрадою прийняте рішення від 28.10.2015 року 34725 «Про внесення змін до Плану зонування території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міськради від 17.09.2013 року №2456», відповідно до якого земельні ділянки в районі вулиці Чорноморської визначені, як рекреаційна зона активного відпочинку, передбачено віднести до зони садибної житлової забудови, проте відповідні зміни до містобудівної документації внесені не були. Зміни до Генерального плану міста Кіровограда щодо земельних ділянок в районі вулиці Чорноморської не вносились.

У листі начальника управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища від 25.01.2016 року, №66, адресованого начальнику юридичного управління міськради, зазначено, що на даний час земельні ділянки по АДРЕСА_1 площами 0,1 га та 0,12 га, передані безоплатно у власність ОСОБА_2, належать до категорії земель житлової та громадської забудови (0,1 га) , а також сільськогосподарського призначення (0,12 га ) відповідно.

За змістом статті 83 ЗК України до земель комунальної власності , які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про основи містобудування» (у редакції на час прийняття оспорюваного рішення), містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою для вирішення витань вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб.

Визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації з урахування планів земельно-господарського устрою (ст.21 зазначеного Закону).

Частиною 4 статті 3 Закону України «Про планування і забудову територій (в редакції чинній на час прийняття оспорюваного рішення) визначено, що рішення органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом, відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури.

За змістом ст.ст.38,39 ЗК України (в редакції чинній на час прийняття оспорюваного рішення) до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних і місцевих правил забудови.

Відповідно до ч.1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорій здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (ч.2 ст.20 ЗК України).

Отже, реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, має право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку про погодження такої зміни з відповідними органами та після складання проекту відведення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-35цс від 14 травня 2014 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, згідно зі ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові №6-179цс від 12 листопада 2014 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що осорюваним рішенням Кіровоградської міської ради №2469 від 03.09.2009 року (пункти 7-9) всупереч Генеральному плану міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 року №627, без містобудівного обґрунтування щодо можливості зміни цільового призначення земельної ділянки, передбаченого ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» та п.п.1.1-1.4 ДБН Б.1.1-4-2002, без проведення державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у приватну власність ОСОБА_2 незаконно передано земельні ділянки, які віднесені Генеральним планом до територій зелених насаджень загального користування, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі та для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі, які розташовані по АДРЕСА_1 в місті Кіровограді.

Правовими наслідками визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення міської ради є визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на спірні земельні ділянки, виданих на ім'я ОСОБА_2, та витребування вказаних земельних ділянок із її володіння.

Ухвалою апеляційного суду від 30.11.2015 року відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а тому відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог до кожного із них.

Враховуючи, що задоволенню підлягає одна позовна вимога немайнового характеру до Кіровоградської міської ради з міськради в дохід держави підлягає стягненню 267,96 грн. судового з бору (243,60х110% = 267,96).

За задоволення двох позовних вимог майнового характеру та двох вимог немайнового характеру, враховуючи вартість двох земельних ділянок (177964,95 грн. та 1619,32 (а.с.43)), з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 2761,48 грн. судового збору.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування та порушення норм матеріального та порушення норм процесуального права, відповідно до п.п.1-4 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 11 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсними пункти 7-9 рішення Кіровоградської міської ради №2469 від 03.09.2009 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1».

Визнати недійним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 15.10.2010 року ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №80.

Визнати недійним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 15.10.2010 року ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №81.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку площею 1000,00 кв.м. з кадастровим номером НОМЕР_3, грошова оцінка якої складає 177964,95 грн., шляхом складання акту приймання-передачі.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку площею 1200,00 кв.м з кадастровим номером НОМЕР_4, грошова оцінка якої складає 1619,32 грн., шляхом складання акту приймання-передачі.

Стягнути в дохід держави з Кіровоградської міської ради 267,96 грн. та з ОСОБА_2 2761,48 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: