АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1374/16 Справа № 183/5102/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року по справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №8/2007/980-К/1329АП від 23 серпня 2007 року, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 43300,0 грн. строком до 20 серпня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,4% річних. Поручителем за зазначеним договором є ОСОБА_4, яка зобовязалася відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору, у повному обсязі. ОСОБА_2 не в повному обсязі виконував взяті на себе зобовязання, у звязку з чим, станом на 15 липня 2015 року, утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 93054,67 грн., з яких: 35268,03 грн. заборгованість за кредитом, 28925,32 грн. заборгованість за відсотками, 24531,32 грн. пеня, 4330,0 грн. штраф за порушення умов кредитного договору. Тому позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором № 8/2007/980-К/1329 АП від 23 серпня 2007 року в загальному розмірі 93054,67 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитом в розмірі 35268,03 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 28925,32 грн., неустойку в розмірі 50,0 грн., судові витрати в розмірі 642,43 грн., а всього 64885,78 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить внести зміни до рішення від 29 вересня 2015 року, зазначити про розстрочку виконання вказаного рішення місцевого суду на 36 місяців.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 через оголошення у пресі, що стверджується публікацією відповідного оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №30 (1729) від 28.04.2016 року на сторінці 13 (а.с.119-126). До того ж ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 25.05.2016 року. Згідно пояснень відповідача ОСОБА_2, член його сім»ї відповідачка ОСОБА_4 про слухання справи 25.05.2016 року повідомлена, клопотань про відкладення судового засідання не надавала.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 23 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір «Автопакет» №8/2007/980-К/1329АП, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 43300,00 грн. на придбання автотранспортного засобу (п.1.1.2 договору) строком до 20 серпня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,4% річних на суму залишку по кредиту.

Згідно п. 1.2.1 банк відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з лімітом 9904,88 грн., в порядку і на умовах визначених даним договором.

Відповідно до п. 2.2.1 договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.1.3.1 даного договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок №7015 у порядку передбаченому п. 2.2.3 даного договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 1062,42 грн.

Пунктом 2.2.2 кредитного договору встановлено, зокрема, що позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту/кредитній лінії, визначені у п.п.2.2.1 та 2.2.2 договору щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця.

Також встановлено, що поручителем за вказаним кредитним договором є ОСОБА_4, яка зобовязалася відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору, у повному обсязі.

Відповідно до п. п. 3.2.1 та 3.2.2 кредитного договору № 8/2007/980-К/1329 АП від 23 серпня 2007 року, поручитель безвідривно та безспірно зобовязується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань; поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник.

Згідно п. 5.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Також, пунктом 5.2 договору передбачено, зокрема, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. даного договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 даного договору, за кожен випадок.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору №8/2007/980-К/1329АП від 23 серпня 2007 року нарахована банком заборгованість, станом на 15.07.2015 року, становить 93054,67 грн., яка складається із наступного: 35268,03 грн. - заборгованість за кредитом, 28925,32 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 24531,32 грн. - пеня, 4330,00 грн. штраф. Розмір заборгованості підтверджено детальним розрахунком, який надано банком (а.с.18-20).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, де передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зокрема, розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного, надавши оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитом в розмірі 35268,03 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 28925,32 грн., неустойки в розмірі 50,0 грн., судових витрати в розмірі 642,43 грн., а всього - 64885,78 грн.

Колегія звертає увагу, що рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року в частині відмови банку у стягненні штрафу, в частині зменшення пені, визначення розміру заборгованості та в частині визнання поруки припиненою - не оскаржене, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до вимоги про внесення зміни у рішення від 29 вересня 2015 року щодо розстрочки виконання вказаного рішення місцевого суду на 36 місяців.

На а.с. 55 58 наявні письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 за обставинами справи, які, крім іншого, містять вимогу надати йому можливість погасити визнану заборгованість по кредиту перед ПАТ «КБ «Надра» в розмірі 35268,03 грн. протягом 36 місяців.

Приймаючи до уваги, що вказані письмові пояснення не містять вимоги та доводів щодо розстрочки виконання оскаржуваного судового рішення, яким стягнута заборгованість у більшому розмірі, ніж визнана відповідачем, - колегія дійшла висновку, що у місцевого суду був відсутній обов»язок щодо вирішення питання про розстрочку виконання судового рішення в порядку ст. 217 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія звертає увагу, що відповідач не позбавлений права звернення до суду для вирішення питання про розстрочку виконання судовогорішення в порядку ст. 373 ЦПК України, якою передбачено, що за наявності обставин, які утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді