Справа № 299/2167/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Готри Т.Ю., Леска В.В.

за участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі по тексту ТзОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до Виноградівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 17.12.2012 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги згідно якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило позивачу права вимоги по кредитним договорах укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.

Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення права вимоги і по кредитному договору №10/2-07 від 18.01.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав в ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредит на суму 9900 доларів США.

Вказаний кредитний договір забезпечено договором поруки №12 від 18.01.2007 року укладеним з ОСОБА_3

Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту та відсоткам на загальну суму 375 925,74 грн., яку і просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Виноградівського районного суду від 05 жовтня 2016 року в задоволенні позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

На дане рішення ТзОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та задовольнити апеляційну скаргу. Зокрема зазначає, що ухвалення судового рішення не припиняє кредитні правовідносини між сторонами, а відтак позивач має право на стягнення відсотків та пені нарахованих після цього.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали даної справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з моменту ухвалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки кредитні зобовязання припинилися.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна зважаючи на наступне.

Судом установлено, що 18 січня 2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» уклав з ОСОБА_2 кредитний договір №10/2-07, згідно з яким банк надав позичальникові кредит у розмірі 9900 доларів США під 13 % річних з остаточним терміном повернення 17.01.2012 року (а.с.6-8).

Згідно договору поруки №12 від 18.01.2007 року, укладеному між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 остання поручилася за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором (а.с.15).

17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення права вимоги (купівлі-продажу боргових зобовязань) за кредитними договорами. (а.с.18-28). Відповідно до умов цього договору кредитор за кредитними договорами переліченими в Додатку №1, змінюється з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (первісний кредитор) на ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор).

Згідно витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги до переліку кредитних договорів переданих за вказаним Договором входив також кредитний договір №10/2-07 по якому позичальником є ОСОБА_2 (а.с.29).

Тобто до позивача перейшли всі права та обовязки кредитора за вказаним кредитним договором і такий є правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Виноградівського районного суду від 27.11.2013 року по справі №299/2581/13-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №10/2-07 від 18.01.2007 року станом на 31.05.2013 року в розмірі 97503,65 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Виноградівський район, м.Виноградів, вул. Ломоносова, 24 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів (а.с.64-67).

Також матеріали справи не містять доказів виконання (часткового виконання) вказаного судового рішення.

Однак наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК (п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин).

Також слід врахувати наступний висновок ВСУ у справі № 6-1080цс15 від 03.02.2016 року.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за відсутності доказів його виконання не припиняє кредитні правовідносини та не позбавляє кредитора права вимагати стягнення заборгованості з боржника в повному обсязі. Таке стягнення не являється подвійним стягнення, а є лише використанням кредитором іншого способу захисту порушеного права.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, правильність якого ніким не оспорюється, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 375 925,94 грн., та складається з 197 013,94 грн. заборгованості по тілу кредиту та 178 911,80 грн. заборгованості по відсоткам (а.с.38).

Вказані суми підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2

Стосовно вимог до поручителя ОСОБА_3 колегія суддів констатує наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

Отже, предявивши вимогу до боржника про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені у 2013 році, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання і зобовязаний був предявити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Даний позов предявлено лише 17.08.2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя, а тому порука є припиненою.

При цьому колегія суддів враховує правовий висновок ВСУ зроблений в Постанові №6-125цс14 від 17.09.2014 року.

Вказане є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір понесений останнім за подачу позов та апеляційної скарги на загальну суму 11 841,64 грн. (5638,88 + 6202,76).

Керуючись ст..ст. 559, 599 ЦК України, ст. 88, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (90300, м.Виноградів, вул. Ломоносова, 24, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (07400, Київська обл., м.Бровари, бульвар Незалежності, 14, ЄДРПОУ - 35326253) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 375 925 (триста сімдесят пять тисяч девятсот двадцять пять) гривень 94 (девяносто чотири) копійки, яка складається з 197 013,94 грн. заборгованості по тілу кредиту та 178 911,80 грн. заборгованості по відсоткам.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (90300, м.Виноградів, вул. Ломоносова, 24, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (07400, Київська обл., м.Бровари, бульвар Незалежності, 14, ЄДРПОУ - 35326253) судовий збір у розмірі 11 841 (одинадцять тисяч вісімсот сорок одна) гривня 64 (шістдесят чотири) копійки.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення однак таке може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді