АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5209/16 Справа № 199/1854/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Єлізаренко І.А., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» та Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Капітал»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Капітал», треті особи: фізична особа підприємець ОСОБА_4, фізична особа підприємець ОСОБА_5, про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 13 грудня 2013 року між нею та акціонерним товариством «ОСОБА_2 Капітал» (далі АТ «ОСОБА_2 Капітал»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ»), було укладено договір споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк за її розпорядженням перерахував фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 М.В. (далі ФОП ОСОБА_5В.) кредитні кошти у розмірі 14 008 грн.

14 грудня 2013 року вона виявила, що у договорі відсутні відомості про загальну вартість кредиту, а також графік погашення кредиту. З цього приводу 17 грудня 2013 року вона надіслала до банку листа, в якому зазначила про намір відкликати свою згоду на укладення кредиту та отримання грошових коштів.

30 січня 2014 року відповідач надав відповідь на її звернення та повідомив, що для відмови від укладення даного договору їй необхідно було звернутися особисто у 14-денний строк із відповідною письмовою заявою до відділення банку, оскільки вона цього не зробила, то відмовитися від отримання кредиту вона вже не може.

Посилаючись на незаконність дій банку щодо відмови у розірванні договору та на те, що вона не укладала договорів із ФОП ОСОБА_5, якому відповідно до договору банк перерахував кошти, позивачка просила розірвати вказаний договір споживчого кредиту.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано договір № 9 від 13 грудня 2013 р., про надання споживчого кредиту, укладений між Акціонерним товариством «ОСОБА_2 Капітал», право вимоги щодо заборгованості за яким відступлено (передано) 13.01.2013 р. у власність Першого українського міжнародного банку», та ОСОБА_3.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційних скаргах відповідачі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» та Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Капітал» відхилено, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вислухавши позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що13 грудня 2013 року між Кукатовою Т.Є. та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», було підписано пропозицію укласти договір страхування та надати споживчий кредит з метою:

●оплати товару (ів) та/або послуг, вказаних в частині 4 цієї пропозиції (надалі товар) у субєкта господарювання, зазначеного в п.3.1.1 частини 3 цієї пропозиції (підприємство торгівлі);

●сплати комісійної винагороди Банку за переказ коштів у розмірі, визначеному в п. 2.9 цієї пропозиції (разова комісія);

●оплати ціни договору страхування, що укладається зі страховиком, та умови якого зазначені в частині 5 цієї пропозиції, якщо її не буде сплачено самостійно.

Строк договору становить 36 місяців; сума наданого кредиту становить 14 008,00 грн.

Згідно з п. 3.1.1 підприємство торгівлі - ФОП ОСОБА_6; згідно з зазначеною у цій пропозиції інформацією про товари, то товаром є вікна, найменування та кількість не визначено (а.с. 6).

16 грудня 2013 року банк на виконання зазначеної угоди перерахував ФОП ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 14 008 грн.

17 грудня 2013 року ОСОБА_3 надіслала банку листа, в якому зазначила про намір відкликати свою згоду на укладення кредиту та отримання грошових коштів.

30 січня 2014 року АТ «ОСОБА_2 Капітал» повідомив, що для відмови від укладення зазначеного вище договору їй необхідно було звернутися у 14-денний строк із відповідною письмовою заявою до відділення банку особисто, а оскільки вона цього не зробила, то відмовитися від отримання кредиту вона вже не може.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що законом не встановлено обовязку дотримання з боку споживача форми заяви про відкликання своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту, а вимога банку про обовязковість особистої явки до банківської установи для подання такої відмови є безпідставним.

Однак з такими висновками погодитись неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Однак, позивачем не було дотримано умов реалізації права, наданого вищезазначеною статтею, а тому відсутні підстави для розірвання договору.

Крім того, за п. 3 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди.

З матеріалів справи, зокрема з меморіального ордеру № 8425574 (а.с.77), вбачається, що 16 грудня 2013 року грошові кошти було перераховані банком ФОП ОСОБА_5В, що відповідає умовам оферти, яку підписала ОСОБА_3 та в якій міститься пункт про перерахування грошових коштів саме ФОП ОСОБА_5 (а.с. 6).

Неотримання позивачем товару (вікон) не може бути підставою для задоволення її позовних вимог до відповідачів, оскільки правовідносини між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 не можуть впливати на кредитні правовідносини між ОСОБА_3 та банком.

Таким чином, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Капітал», треті особи: фізична особа підприємець ОСОБА_4, фізична особа підприємець ОСОБА_5 про захист прав споживачів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» та Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Капітал» задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Капітал», треті особи: фізична особа підприємець ОСОБА_4, фізична особа підприємець ОСОБА_5, про захист прав споживачів.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: І.А. Єлізаренко

ОСОБА_7