Справа № 182/5607/16-ц
Провадження № 2/0182/3905/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.11.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння з господарськими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.1987 року за реєстровим № 2-310. Зазначене свідоцтво зареєстровано в Нікопольському КП „МБТІ" 03.03.1987 року, про що свідчить відмітка на самому свідоцтві. За своє життя на випадок своєї смерті матір'ю було складено заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті, вона заповіла йому. Заповіт складено ОСОБА_2 25.11.1982 року та посвідчено секретарем виконавчого комітету Червоногригорівської селищної Ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області Трухан Л.А. Відповідно до заповіту, він є єдиним спадкоємцем матері. Інших спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом у неї не має. Для оформлення своїх спадкових прав в 2004 році він звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою державного нотаріуса від 17.05.2016 року за № 1541/02 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було надано правовстановлюючого документу на житловий будинок літ.„Д". Відомостей щодо здачі цього житлового будинку до експлуатації в КП „Нікопольське МБТІ" не має, як і не має самої реєстрації права власності на нього. Для вирішення цього питання Перша Нікопольська державна нотаріальна контора запропонувала йому звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.1987 року належить йому та померлій ОСОБА_2 Будучи власниками цього житлового будинку, ними було прийнято рішення побудувати на його території ще один житловий будинок і в 1990 році будівництво було завершено та збудовано житловий будинок літ.„Д", загальною площею - 72,6 кв.м., і житловою площею - 54,2 кв.м. Збудований ними житловий будинок літ.„Д" в установленому законом порядку ними зареєстровано не було, як і не отримано право власності на нього. В 1991 році вони замовили технічний паспорт на житловий будинок, але далі так нічого і не зробили. Під час його звернення до державної нотаріальної контори він не зміг надати оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок літ.„Д", який розташований на території АДРЕСА_1, в зв'язку з його відсутністю. Надане державному нотаріусу свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.02.1987 року свідчило лише про належність йому та померлій житлового будинку з господарськими спорудами, який складався з будинку літ.„А", загальною площею - 63,9 кв.м., і житловою площею - 54,2 кв.м., та господарських споруд, розташованих на цій території. На даний час за цією адресою: АДРЕСА_1, розміщене домоволодіння, яке утворилося за рахунок добудованого ним та спадкодавцем житлового будинку літ.„Д" та інших господарських споруд. Відповідно до інформаційної довідки КП „Нікопольським МБТІ" від 18.07.2016 року житловий будинок літ.„Д", сарай літ.„З" були побудовані до 05.08.1992 року, підвал літ.„д", навіс літ.„И", згідно „Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації", не є самочинними. В КП „НМБТІ" даних щодо здачі в експлуатацію житлового будинку літ.„Д" немає, як і немає оформленого права власності на нього. До серпня 1992 року оформлення права власності на будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об'єкт, відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п.3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 „Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво". Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 „Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється, що по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Враховуючи вищенаведене, а також той факт, що житловий будинок літ.„Д" разом з іншими надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, не є самочинно збудованим, він має всі правові підстави набути право власності на ? частину домоволодіння, що належала ОСОБА_2, і складалась з житлового будинку літ.„А", загальною площею -63,9 кв.м., і житловою площею - 54,2 кв.м.; житлового будинку літ.„Д", загальною площею - 72,6 кв.м., і житловою площею - 54,2 кв.м.; та господарських споруд: гаражу літ.„Б", літньої кухні літ.„В", підвалу літ.„Г", підвалу літ.„д", вбиральні літ.„Е", душу літ.„Ж", сараю літ.„З", навісу літ.„И", спорудження № 1-4, I, в порядку спадкування за заповітом. Окрім того, в зв'язку з тим, що він теж не зареєстрував своє право власності на новостворений житловий будинок літ.„Д", а також не вніс зміни до правовстановлюючого документу, згідно якого він є власником ? частини житлового будинку з господарськими спорудами, а на даний час вона є ? частиною домоволодіння, у нього виникли складнощі з приводу подальшої реєстрації цього права. В зв'язку з чим він має можливість зробити це в судовому порядку і просити визнати за собою право власності на ? частину домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ.„А", загальною площею - 63,9 кв.м., житловою площею - 54,2 кв.м., житлового будинку літ.„Д", загальною площею - 72,6. кв.м., житловою площею - 54,2 кв.м., та господарських споруд: гаражу літ.„Б", літньої кухні літ.„В", підвалу літ.„Г", підвалу літ.„д", вбиральні літ.„Е", душу літ.„Ж", сараю літ.„З", навісу літ.„И", спорудження № 1-4, I. Зараз він як спадкоємець за заповітом та співвласник не має можливості набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору та у відповідних державних органах з приводу реєстрації свого права власності. За таких обставин, виходячи з приписів ст.16 ЦК України, це право підлягає захисту в судовому порядку.

В судове засідання сторони не прибули, надали до суду заяви, в яких просять справу розглянути в свою відсутність. Позивач свій позов підтримав і на задоволенні позову наполягав, представник відповідача проти задоволення позову не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння з господарськими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.1987 року за реєстровим № 2-310 (а.с.11-14). Зазначене свідоцтво зареєстровано в Нікопольському КП „МБТІ" 03.03.1987 року, про що свідчить відмітка на самому свідоцтві. За своє життя на випадок своєї смерті спадкодавицею було складено заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно вона заповіла позивачу по справі (а.с.10). Заповіт складено ОСОБА_2 25.11.1982 року та посвідчено секретарем виконавчого комітету Червоногригорівської селищної Ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області Трухан Л.А. Для оформлення своїх спадкових прав в 2004 році позивач звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою державного нотаріуса від 17.05.2016 року за № 1541/02 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було надано правовстановлюючого документу на житловий будинок літ.„Д" (а.с.16). Відомостей щодо здачі цього житлового будинку до експлуатації в КП „Нікопольське МБТІ" не має, як і не має самої реєстрації права власності на нього. Позивачу було запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

В судовому засіданні було також встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.1987 року належить позивачу та померлій ОСОБА_2 Будучи власниками вказаного житлового будинку, позивачем та його матір"ю було збудовано житловий будинок літ.„Д", загальною площею - 72,6 кв.м., житловою площею - 54,2 кв.м. Однак, даний житловий будинок літ.„Д" в установленому законом порядку зареєстровано не було, як і не отримано право власності на нього. В 1991 році позивач зі спадкодавицею замовили технічний паспорт на житловий будинок, але далі так нічого і не зробили (а.с.12-14). На даний час за адресою: АДРЕСА_1, розміщене домоволодіння, яке утворилося за рахунок добудованого позивачем та спадкодавцем житлового будинку літ.„Д" та інших господарських споруд. Відповідно до інформаційної довідки КП „Нікопольським МБТІ" від 18.07.2016 року житловий будинок літ.„Д", сарай літ.„З" були побудовані до 05.08.1992 року, підвал літ.„д", навіс літ.„И", згідно „Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації", не є самочинними (а.с.15). За таких обставин позивач як спадкоємець за заповітом та співвласник майна не має можливості набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору та у відповідних державних органах з приводу реєстрації свого права власності.

Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ.„А", загальною площею - 63,9 кв.м., житловою площею - 54,2 кв.м.; житлового будинку літ.„Д", загальною площею - 72,6 кв.м., житловою площею - 54,2 кв.м.; та господарських споруд: гаражу літ.„Б", літньої кухні літ.„В", підвалу літ.„Г", підвалу літ.„д", вбиральні літ.„Е", душу літ.„Ж", сараю літ.„З", навісу літ.„И", спорудження № 1-4, I, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал