Ухвала

іменем україни

13 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», про встановлення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє через представника ОСОБА_10, та ОСОБА_8 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, в якому просили встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування позивачів житлову кімнату площею 18,10 кв. м з балконом; у користування відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 житлові кімнати: площею 12,00 кв. м з балконом, площею 12,10 кв. м з балконом та площею 11,90 кв. м; місця загального користування: кухню площею 8,2 кв. м, ванну кімнату площею 3,0 кв. м, вбиральню площею 1,30 кв. м та передпокій площею 22,10 кв. м залишити у спільному користуванні сторін.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року, позов задоволено.

Встановлено наступний порядок користування квартирою № АДРЕСА_1. Виділено у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житлову кімнату площею 18,1 кв. м з балконом у спірній квартирі. Виділено у користування ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 житлові кімнати: площею 12,0 кв. м з балконом, площею 12,1 кв. м з балконом і площею 11,9 кв. м у спірній квартирі. Залишено у спільному користуванні сторін кухню площею 8,2 кв. м, ванну кімнату площею 3,0 кв. м, вбиральню площею 1,30 кв. м, передпокій площею 22,1 кв. м у спірній квартирі.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 та представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 18 січня 2002 року ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13 належить на праві приватної власності по 1/6 частини кожному квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки форми № 3 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано п'ять осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Згідно з технічним паспортом квартира АДРЕСА_1 складається з чотирьох кімнат жилою площею 54,1 кв. м: 1-а кімната - 18,1 кв. м, 2-а кімната - 12,0 кв. м, 3-я кімната - 12,1 кв. м, 4-а кімната - 11,9 кв. м; кухні площею 8,2 кв. м, ванної кімнати площею 3,0 кв. м, вбиральні площею 1,3 кв. м, передпокою площею 22,1 кв. м; балкона площею 5,1 кв. м, лоджій площею 7,0 кв. м і 4,8 кв. м.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із наступного.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Крім того, у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

З огляду на вказане, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди дійшли правильного висновку про те, що позивачі мають право користування та володіння тією часткою майна, яка їм належить на праві власності. При цьому між співвласниками існує спір щодо порядку користування їх спільною власністю, вони не можуть дійти згоди щодо володіння та користування цим майном, а тому суди обґрунтовано задовольнили позов.

Встановлення порядку користування квартирою з виділенням конкретної кімнати в користування позивачів не припиняє право спільної часткової власності на квартиру, не змінює розмір часток сторін, і не є виділенням часток позивачів в натурі.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Так, будь-яких доказів, що ОСОБА_6 користуючись кімнатою житловою площею 18,1 кв. м зробила у ній поліпшення, зокрема, встановила двері на балкон та вікна, суду у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК україни надано не було.

Не заслуговують на увагу доводи скаржників про те, що ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі, оскільки наявність іншого житла не позбавляє власника права користування майном, яке належить йому на праві власності.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суди не врахували, той факт, що у відповідачів є діти, які проживають у спірній квартирі, є безпідставними, оскільки судами встановлено коло співвласників квартири та виділено кожному із них у користування житлову площу у розмірі 9 кв. м на кожного.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє через представника ОСОБА_10, та ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана О.В. Закропивний Л.М. Мазур