У х в а л а

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Леванчука А.О.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2014 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 19 червня 2014 року до повноліття дитини. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 вересня 2014 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати і до досягнення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином, з нього утримуються щомісячно аліменти у розмірі 50 %, що є значною для нього сумою та ставить його в скрутне матеріальне становище. Посилаючись на викладене, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши їх розмір з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітку, а також зменшити розмір аліментів, стягнутих на утримання ОСОБА_5 з 1/4 до 1/6 з усіх видів його заробітної плати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Статтею 180 СК Українипередбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, може бути зміненим за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 09 червня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 02 квітня 2015 року (а. с. 6, 7).

Мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2014 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 вересня 2014 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини його доходів.

Зазначені судові рішення набрали законної сили та сторонами не оскаржувались.

Відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Кранбудмонтаж» ОСОБА_4 працює машиністом крана 4-го розряду та його заробітна плата за період з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року становила 36 311 грн 96 коп. (а. с. 13).

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у позові, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшли обґрунтованого висновку про те, що підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання дитини та дружини, відповідно до вимог ст. 192 СК України відсутні.

Також, згідно з ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Отже, судами зроблено правильний висновок про те, що дозволений розмір утримань за виконавчими документами відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не перевищено.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, були предметом дослідження судів попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції й висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели або могли привести до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К.Парінова

А.О.Леванчук

О.В. Ступак