Справа № 415/4497/16-ц
Провадження № 2/415/2006/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.16 року

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Бойко С.Л.,

при секретарі Тимофієвій О.В.,

без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Лисичанськспецбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ТОВ «Лисичанськспецбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що з 28.03.1995 року по 14.06.2016 р. вона працювала на посаді начальника складу у ТОВ «Лисичанськспецбуд». Наказом №74 К від 14 червня.2016 року вона була звільнена з роботи у звязку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільнені їй не виплатили у повному обсязі нараховану заробітну плату, заборгованість складає 11 281,24 грн. До теперішнього часу заборгованість не сплачена. Відповідно до довідки, середній заробіток за останні два місяці середньоденний заробіток складає 102,95 грн.. Відповідно до. ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день предявлення позову сума середнього заробітку, яку відповідач повинен сплатити на її користь за час затримки розрахунку складає 5 868,15 грн. (102,95 середньоденний заробіток; 57 кількість днів затримки (102,95х57= 5 868,15 грн). На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 5 868,15 грн.

У судове засідання позивач не зявилася, просила справу розглядати у її відсутність.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, позов підтримав, просив справу розглядати у його відсутність, про що надав заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати визнав в сумі 4 735,70 грн., просив справу розглядати у його відсутність.

В порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно з трудовою книжкою, на підставі наказу, позивач 28.03.1995 року прийнята до ТОВ «Лисичанськспецбуд» начальником господарства складського. 14.06.2016 року, на підставі наказу № 74к від 14.06.2016 року, ОСОБА_1 звільнена за ст. 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 28.03.1995 року по 14.06.2016 р.

Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно довідки, виданої ТОВ «Лисичанськспецбуд», заборгованість з заробітної плати ОСОБА_1 на момент звільнення 14.06.2016 р. складає 11 681,24 грн., станом на 01.08.2016 р. заборгованість складає 11 281,24 грн..

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 28.03.1995 року по 14.06.2016 року.

Відповідно до довідки та розрахунку середньоденної заробітної плати, виданої ТОВ «Лисичанськспецбуд», середньоденний заробіток ОСОБА_1 становиь 102,95 грн., що не заперечувалося сторонами по справі.

Щодо розрахунку середнього заробітку суд зазначає наступне.

Наказом №38 від 02.11.2015 р. «Про режим робочого часу», ТОВ «Лисичанськспецбуд», встановлено на підприємстві з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. режим роботи з неповним робочим тижнем: робочі дні понеділок, вівторок, середа; вихідні дні: четвер, пятниця, субота, неділя. Головному бухгалтеру здійснювати оплату праці робітникам пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, у судовому засіданні встановлено, що середньоденний заробіток позивача становить 102,95 грн., весь період затримки виплати заробітної плати складає з 15.06.2016 р. по 06.10.2016 р., з якого: з 15.06.2016 р. по 31.08.2016 р.(червень 2016 р. 5 робочих днів, липень 2016 р. 12 днів, серпень 2016 р. 14 днів, всього 31 день х 102,95 грн. = 3191,45 грн.); з 01.09.2016 р. по 06.10.2016 р. (вересень 2016 р.- 12 робочих дні, жовтень 2016 р. 3 дні, всього 15 днів х 102,95 грн.= 1544,25). За весь період затримки виплати заробітної плати з 15.06.2016 р. по 06.10.2016 р., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 3191,45 + 1 235,40 + 308,85 = 4735,70 грн.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, у відповідача мається заборгованість з виплати середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 15.06.2016 року по 06.10.2016 року, тобто за 46 робочих дня становить 4735,70 грн.. (46дн.х 102,95 грн.).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Лисичанськспецбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України ст. 43 Конституції України, ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), ст.ст. 116, 117 КЗпП України, абз. 3 п. 2, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, Законом України «Про судовий збір», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Лисичанськспецбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити.

Стягнути з ТОВ «Лисичанськспецбуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 15.06.2016 року по 06.10.2016 року у сумі 4 735 (чотири тисячі сімсот тридцять пять) грн. 70 коп.

Стягнути з ТОВ «Лисичанськспецбуд» судовий збір на користь держави у сумі 551( пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у м. Лисичанську Луганської області, код ОКПО отримувача 37800278, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, рахунок 0051, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу Лисичанський міський суд Луганської області, .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча-суддя: ОСОБА_4