АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5120/16 Справа № 185/7775/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що 28 лютого 2008 року між кредитною спілкою «Аккорд» (далі КС «Аккорд») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0191/БП1/95/0001937, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4070 грн. зі сплатою 43,8 % річних за користування кредитом строком на 12 місяців з 28 лютого 2008 року по 28 лютого 2009 року. У забезпечення виконання позичальником умов цього договору 10 червня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» (поручитель) було укладено договір поруки № 15/571, згідно з яким поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за порушення позичальником умов кредитного договору в межах суми 100 грн. У звязку з порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору, утворилася заборгованість у сумі 24822 грн 23 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині обґрунтування підстав відмови ПАТ «ІдеяБанк» в його позовних вимогах про стягнення боргу за кредитним договором, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що останній платіж за кредитним договором від 28 лютого 2008 року №0191/БП1/95/0001937 було зроблено позичальником 5 січня 2012 року, а позивач звернувся до суду із позовом 14 липня 2015 року, що свідчить про пропущення ним строку звернення до суду з даним позовом. При цьому суд не вбачав зі статуту ПАТ «Ідея Банк», що воно є правонаступником КС «Аккорд».

Проте з такими висновками суду першої інстанції в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог колегія судів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Судом встановлено, що 28 лютого 2008 року між КС «Аккорд» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0191/БП1/95/0001937, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4070 грн. зі сплатою 43,8 % річних за користування кредитом строком на 12 місяців з 28 лютого 2008 року по 28 лютого 2009 року.

Відповідно до Генерального договору про відступлення прав за кредитними договорами КС «Аккорд» від 01.02.2008р. (а.с.113-116), ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» придбав у КС «Аккорд» права кредитодавця за кредитним договором № 0191/БП1/95/0001937 від 29.10.2015 року, позичальником за яким є відповідач по справі.

За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Ураховуючи, що спірні зобовязання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з ОСОБА_2, надання кредитних коштів здійснено за рахунок обєднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобовязання тісно повязані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобовязаннях не допускається, то немає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором, оскільки відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків, тому саме з цих підстав слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми закону, що регулюють встановлені правовідносини, рішення суду першої інстанції, на підставі ч.ч.1,3 ст.309 ЦПК України, підлягає зміні в частині правових підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року змінити в частині обґрунтування правових підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_3