АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.М.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа ПАТ «Банк Форум» про стягнення грошових коштів.

На обгрунутвання своїх вимог зазначав, що 28.11.2013 р. між ним та ПАТ «Банк Форум» укладено договір банківського вкладу №263L/3600/658975, відповідно до якого він вніс на депозитний рахунок Банку грошові кошти в сумі 90 000 доларів США на строк до 28.02.2014 р., а Банк зобов'язався на умовах та в порядку, передбачених договором, повернути вклад та виплачувати проценти з розрахунку 7,45 % річних.

05.03.2014 р. між ним та ПАТ «Банк Форум» укладено договори банківського вкладу № 2630/3600/692002про розміщення у Банку депозитного вкладу у розмірі 10 000 доларів США та№ 2630/3600/691821 про розміщення депозитного вкладу у розмірі 15 000 доларів СШАна строк до 15.03.2014 р., а Банк зобов'язався на умовах та в порядку передбачених договорами, повернути вклади та виплачувати проценти з розрахунку 6,5 % річних.

Справа №761/19706/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13281/2016
Головуючий усуді першоїінстанції: Рибак М.А.
Доповідач усуді апеляційноїінстанції: Усик Г.І.
28.02.2014 року він звернувся до ПАТ «Банк Форум» з заявою про виплату грошового (депозитного) вкладу за договором банківського вкладу №263L/3600/658975 від 28.11.2013 р., на яку Банк надав відповідь про неможливість негайної виплати коштів у зв'язку з введенням постановою Національного банку України від 28.02.2014 року обмежень на здійснення видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків, у межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта.

18.03.2014 р. він звернувся до ПАТ «Банк Форум» з письмовою заявою про зупинення з 25.03.2014 р. дії депозитних договорів № 2630/3600/692002 та №2630/3600/691821 від 05.03.2014 р., однак грошові кошти з депозитних вкладів йому не були повернуті.

В подальшому позивач змінив підстави позову, посилаючись на те, що всі договори банківського вкладу були укладені з відповідачем у період, коли Банк фактично вже не міг виконувати взятих на себе зобов'язань, оскільки його нормативи не відповідали вимогам законодавства. Відповідачам було відомо про реальний фінансовий стан ПАТ «Банк Форум» і неможливість виконання ним зобов'язань, однак вони не вчинили ніяких дій щодо припинення залучення грошових коштів вкладників, що призводило лише до збільшення обсягу не виконань зобов'язань Банком, та в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не надали йому, як споживачу банківських послуг, достовірну інформацію про фінансовий стан банку, що істотно впливає на характеристику наданої послуги, яка за визначенням ст.5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» підпадає під ознаки продукції, що має дефект.

Позовні вимоги до ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що зазначений відповідач, будучи власником 98,68% акцій ПАТ «Банк Форум» має вирішальний вплив на управління та діяльність банку, і як власник істотної участі банку несе відповідальність за вжиття своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку та визнання його неплатоспроможним.

На обґрунтування позовних вимог до Національного банку України посилався на те, що Національний банк України розробляє основні засади грошово-кредитної політики, здійснює регулювання і нагляд з метою забезпечення фінансової стабільності банківської системи України, захисту інтересів вкладників і кредиторів, а тому зобов'язаний був проаналізувати погіршення регулятивного капіталу ПАТ «Банк Форум» та запобігти порушенню прав вкладників, використавши встановлені законом заходи впливу, передбачені ст.73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», однак таких дій не вчинив.

Щодо позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то позивач свої вимоги в цій частині обґрунтовував тим, що зазначений відповідач, будучи центральним органом, відповідальним за захист інтересів вкладників при наданні таких фінансових послуг як розміщення грошових вкладів на умовах депозиту не вчинив жодних дій щодо повідомлення, в тому числі позивача, щодо реальної можливості надання ПАТ «Банк Форум» якісних фінансових послуг.

Ураховуючи наведене та посилаючись на те, що неповернуті ПАТ «Банк Форум» суми депозитних вкладів є його збитками, просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь 63 883,90 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на дату звернення з позовом до суду складає 1 395 741,84 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.09.2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, зокрема, що суд не дослідив доводи позивача про те, що внаслідок неповідомлення відповідачами про реальний фінансовий стан ПАТ «Банк Форум» він скористався продукцією з дефектом; не надав належної правової оцінки поясненням представника позивача про відповідальність власників істотної участі банку, передбаченої ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також неналежне здійснення Національним банком України нагляду за діяльністю ПАТ «Банк Форум», та неналежне виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб обов'язку щодо захисту прав вкладників, що призвело до заподіяння позивачеві майнової шкоди.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Звернув увагу на додаткові пояснення на апеляційну скаргу, в яких посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що для застосування відповідальності за заподіяну позивачеві шкоду необхідно довести наявність усіх елементів цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини, оскільки за змістом ст. 1209 ЦК України за надання недостовірної або недостатньої інформації про послуги (товар) може наставати відповідальність у вигляді завданої шкоди, незалежно від вини та наявності між сторонами договірних відносин.

Крім того вказував на те, що суд першої інстанції не дослідив доводи представника ОСОБА_1 щодо порушення відповідачами вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», та не надав цьому ніякої правової оцінки.

Представники Національного банку України, ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Форум» просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи зазначена юридична особа була повідомлена належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2013 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум» було укладено договір банківського вкладу № 263L/3600/658975, відповідно до якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 90 000 доларів США на строк до 28.02.2014 р., процентна ставка 7,45 % річних.

05.03.2014 р. між сторонами укладено договір банківського вкладу №2630/3600/692002, відповідно до якого позивач вніс на депозитний рахунок в ПАТ «Банк Форум» 10 000 доларів США на строк до 15.03.2014 р., процентна ставка 6,5 % річних. В цей же день між сторонами укладено договір банківського вкладу №2630/3600/691821, за яким позивач вніс на депозитний рахунок в ПАТ «Банк Форум» 15 000 доларів США на строк до 15.03.2014 р.. процентна ставка 6,5 % річних.

Постановою Правління Національного банку України від 13 березня 2014 р. № 135 ПАТ «Банк Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» № 14 від 14.03.2014 р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Форум» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14.03.2014 р. по 13.06.2014 р.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 р. № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», та згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 49 з 16.06.2014 р. розпочалась процедура ліквідації ПАТ «Банк Форум» з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини активів і зобов'язань на користь приймаючого банку.

ОСОБА_1 отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану виплату у розмірі 200 000,00 грн.

16.09.2014 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Форум», вимоги позивача на суму 753 018,41 грн. включено до четвертої черги, а вимоги на суму 400,00 грн. до шостої черги кредиторів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження наявності вини відповідачів у заподіянні збитків позивачеві, та їх необґрунтованості.

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Залишок невиплаченої суми повинен повертатися в порядку черговості, встановленої ст. 52 цього Закону. Зокрема вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, визначену Фондом, погашається у четверту чергу.

На момент звернення ОСОБА_1з позовом до суду (липень 2015 р.) у ПАТ «Банк Форум» була введена тимчасова адміністрація та розпочата процедура ліквідації банку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Така правова позиція висловлена верховним Судом України в постанові від 20.01.2015 р. у справі №6-2001цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як було встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалося сторонами Фондом гарантування вкладу фізичних осіб виплачено ОСОБА_1 гарантовану суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн., залишок неповернутих коштів включені до четвертої та шостої черги кредиторів.

Таким чином доводи апеляційної скарги про не урахування судом першої інстанції доводів позивача про невиконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб обов'язку щодо захисту прав вкладників є безпідставними.

Не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства та матеріалах справи і посилання в апеляційній скарзі на залишення поза увагою судом першої інстанції тверджень позивача про неналежне здійснення Національним банком України банківського нагляду за наданням ПАТ «Банк Форум» якісних фінансових послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про Національний банк України» та відповідно доКонституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті.

Відповідно до ст. 4 цього Закону Національний банк України не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання.

Статтею 7 Закону визначено інші функції до яких, зокрема належить здійснення банківського регулювання та нагляду.

Відповідно до ст. 55 Закону головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Згідно п. 12, п. 13 ч. 1 ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до ст. 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, зокрема: віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного, відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Діючим законодавством на Національний банк України не покладається обов'язок щодо повідомлення клієнтів банківських послуг про реальні можливості надання банками якісних фінансових послуг, а також інформування про їх фінансовий стан.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобов'язаний на постійній основі розміщувати на своєму веб-сайті актуалізовану інформацію про власників істотної участі у банку в обсязі, визначеному Національним банком України, а також звіт про фінансові результати діяльності банку та примітки до звітів, перелік яких визначається Національним банком України, де позивач мав можливість з ними ознайомитися, проаналізувати і зробити відповідні висновки про можливі ризики при укладенні договорів банківського вкладу.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на не урахування судом першої інстанції доводів позивача про наявність вини ОСОБА_2, як єдиного власника істотної участі Банку в приховуванні фінансової неспроможності ПАТ «Банк Форум», та не вжиття ним своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, то вони також є непереконливими з огляду на те, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2, як власника істотної участі Банку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності вини цього відповідача в доведенні ПАТ «Банк Форум» до стійкої фінансової неспроможності.

Крім того, як зауважив у своїх запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2, відсутність вини відповідача в доведенні ПАТ «Банк Форум» до стану неплатоспроможності підтверджено рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2014 р. у справі за позовом Фонду гарантування фізичних осіб до Єрнаміо Консалтінг ЛТД», ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Банк Форум», треті особи з самостійними вимогами ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Суд першої інстанції правильно керувався тим, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Одним із елементів доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Доведенню підлягає те, що порушення боржником договірного зобов'язання є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такого порушення.

ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідачів йому завдано майнової шкоди у розмірі 63 883,90 доларів США, а тому суд дійшов правильного висновку про недоведеність та необґрунтованість його позовних вимог.

Щодо тверджень представника ОСОБА_1 про безпідставне не застосування судом до спірних правовідносин ст. 1209 ЦК України, а також Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» та Закону України «Про захист прав споживачів», то перевіряючи зазначені доводи колегія суддів виходить з того, що зазначені нормативно-правові акти не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так відповідно частиною 3 статті 1209 ЦК України визначено, що підстави для відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліку товару, що є рухомим майном, в тому числі такого, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом.

В п. 6 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» надано визначення терміну шкода, якою є завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровЧя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта за винятком самої продукції, що має дефект.

При цьому за змістом ч.1 ст.6 цього Закону на потерпілого покладається обов'язок довести: наявність шкоди, наявність дефекту продукції та причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою.

За заподіяну внаслідок дефекту в продукції шкоду відповідає її виробник (ч.1 ст.7 Закону).

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку, а також умови і порядок захисту прав вкладників у зв'язку з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних та запровадження у зв'язку з цим у банку тимчасової адміністрації передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому він є спеціальними і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах, що узгоджується як з положеннями ст.1074 ЦК України, так і з статтею 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Метою введення в дію Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як зазначено у статті 1 цього Закону, є захист прав і законних інтересів вкладників банку, а тому введення тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено цим Законом.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовуютьправильність висновків суду першоїінстанції, а тому підстав для їїзадоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегіясуддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішенняШевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розглядуцивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційноїскарги.

Головуючий: Судді: