У Х В А Л А

22 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року у справі за позовом органу опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_4, третя особа - Великоберезнянська районна прокуратура Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року, позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій було залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року й направлення справи на розгляд суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на судові рішення Верховного Суду України від 21 травня, 11 червня, 13 серпня 2008 року, 11 лютого 2009 року, 30 червня 2010 року, 16 лютого 2011 року, 5 лютого 2014 року та постанову Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, а також ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого, 9 та 16 квітня, 24 вересня, 9 та 23 липня 2014 року, 25 березня, 1 липня, 23 вересня, 2 та 16 грудня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дітей, не піклується про їхнє здоров'я.

Крім того, відповідно до довідки, виданої Перечинською ЦРЛ від 24 квітня 2015 року № 235/10-10 стан здоров'я співмешканця відповідача - ОСОБА_8 загрожує здоров'ю дітей і їх матері. До того ж, згідно з висновком органу опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області від 4 вересня 2015 року № 01-34/70 з метою захисту прав та інтересів дітей, їх здоров'я і життя доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_4

Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 травня та 13 серпня 2008 року, 11 лютого 2009 року, 30 червня 2010 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня, 24 вересня 2014 року, 16 грудня 2015 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм саме матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

В ухвалах колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 червня 2008 року, ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого, 9 квітня, 9 липня 2014 року, 25 березня, 1 липня, 2 грудня 2015 року, що надані заявником як приклади, відсутні відомості про проживання одного з батьків зі співмешканцями стан здоров'я яких загрожував би дітям та (або) висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав. Таким чином, правові висновки в ухвалах суду касаційної інстанції, що надані заявником як приклади, та правові висновки в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 лютого 2011 року, що надана заявником як приклад, було залишено в силі рішення суду першої інстанції, яким, зокрема, відповідача було позбавлено батьківських прав.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року, що надана заявником як приклад, указано, що одна тільки заборгованість по сплаті аліментів не можу бути підставою позбавлення батьківських прав.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що органу опіки та піклування не був відомий факт укладення відповідачем договору про догляд за дитиною, тому він не знайшов свого відображення у висновках цього органу.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року відмовлено в задоволенні заяви заявника про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції, оскільки наведені заявником судові рішення не є прикладам неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Таким чином, порівняння змісту постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Крім того, постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 не може бути взята до уваги як приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки така постанова Пленуму не є постановою Верховного Суду України про перегляд судового рішення у конкретній справі.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом органу опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_4, третя особа - Великоберезнянська районна прокуратура Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук