АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3946/16 Справа № 183/38/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, апеляційну скаргу Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Дніпропетровської області, Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями досудового слідства та прокуратури,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Відшкодовано за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 28704,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодилось Головне управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 квітня 2010 року слідчим відділенням Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області була винесена постанова про порушення кримінальної справи № 33101681 за фактом порушення обігу прекурсорів ТОВ «Олімпікс-Агро», за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 320 КК України.

Із вказаним товариством позивачка перебувала у трудових відносинах, працюючи на посаді завідуючої пункту приймання молока.

Постановою старшого слідчого Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 25 жовтня 2010 року ОСОБА_2 було предявлене обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 320 КК України та обрано запобіжний захід підписку про невиїзд з місця проживання.

Постановою старшого слідчого Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 08 жовтня 2012 року порушена кримінальна справа № 33101681 за ч.1 ст. 320 КК України була закрита, на підставі ч.2 ст. 213 КПК України, за недоведеністю участі обвинуваченої ОСОБА_2 у вчиненні злочину.

Звертаючись з позовною заявою, позивачка посилалась на те, що незаконне притягнення її до кримінальної відповідальності призвело до глибоких моральних страждань, погіршення відносин з оточуючими людьми, зниження рівня репутації та авторитету. Вона відчувала приниження, постійно хвилювалась, що не зможе довести своєї невинуватості, вимушена була звільнитись з роботи, була обмежена у можливості виїхати з місця проживання, а тому просила відшкодувати їй за рахунок державного бюджету моральну шкоду у розмірі 29 232 грн., завдану незаконими діями органу досудового слідства за кожний місяць її перебування під слідством та судом, за період з 25 жовтня 2010 року по грудень 2012 року. (розмір мінімальної заробітної плати у сумі 1218 грн. х 24 місяця).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України та норм ст.ст. 1-4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року та дійшов висновку про необхідність відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 28 704,20 грн. (1218 грн. х 23 місяця) + ( 1218 грн. : 30 днів х 17 днів), за період з 25 жовтня 2010 року (дата притягнення до кримінальної відповідальності) по 08 жовтня 2012 року (дата закриття кримінальної справи), - за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь позивачки вказаної суми.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року, шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінальної справи за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у звязку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Розглядаючи спір по суті та відшкодовуючи моральну шкоду за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання суми грошових коштів з єдиного казначейського рахунку, суд першої інстанції, у порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не розяснив належним чином позивачці її прав та обов*язків, зокрема, щодо необхідності залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_3 казначейство України, та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. ст. 32, 33 ЦПК України, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, не сприяв здійсненню її прав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що винесене з порушенням норм процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. А тому апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: