Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/832/16-ц
Провадження № 2/382/435/16
У Х В А Л А

13 червня 2016 року суддя Яготинського районного суду Київської області Литвин Л.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Яготинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, в котрій зазначено, що відповідача протягом січня-серпня 2015 року примушувала позивачку працювати по вісім робочих годин, хоча згодом у журналі виходу на роботу методисти районного будинку культури за наказом ОСОБА_2 виправили дані про відпрацьований час. Коли позивачка порушила питання про оплату праці, директор ОСОБА_2 оголосила їй безпідставно догану, працівники РБК почали складати на неї акти, та в присутності всього колективу, ображаючи її та погрожуючи їй звільненням директор змусила позивачку подати заяву про звільнення. Директор РБК письмово та усно розповсюджувала на неї «брехливі наклепи», звинувачувала в неадекватності, непрофесійності і аморальності. Позивачка вважає, що розповсюдженням неправдивих відомостей, що порочать її честь, гідність та ділову репутацію, дачею непристойної оцінки її поведінки та професійної діяльності, відповідачка завдала їй моральну та матеріальну шкоду. Позивачка має двадцятирічний стаж бездоганної роботи в культурі, нагороджена численними грамотами та дипломами. Моральна шкода виражається у тому, що позивачка відчуває сильні душевні страждання, перенесла нервовий стрес, порушився її нормальний хід життя, вона втратила спокій та сон, погіршився стан її здоров»я, вона почала втрачати вагу, маючи скрутне матеріальне становище, вимушена покупати дорогі ліки, перебуває постійно у розпачі, неспокої, переймається тим, що директор може знову розповсюдити відносно неї неправдиву інформацію. Все це ставить її життя під загрозу, а тому вона просила зобов»язати відповідачку вибачитись перед нею при свідках , стягнути з відповідачки 50000 гривень моральної та матеріальної шкоди, судові витрати покласти на відповідачку, та поновити її на роботі.

Дана позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, в силу котрої позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Пункти 11, 14, 19 постанови Пленуму Верховного Суду № 1 від 27 лютого 2009 року «про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» містять роз»яснення, що відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК ( 1618-15 ). При вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право. Позовна заява (заява в порядку окремого провадження) оплачується судовим збором за ставками, встановленими законодавством про судовий збір. Невиконання зазначених вимог зумовлює наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про

інформацію" (2657-12) оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК ( 435-15 ) не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

З позовної заяви вбачається, що мало місце поширення інформації, яку подала посадова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, а тому відповідачем повинна бути юридична особа, де працює ОСОБА_3 Крім цього, в заяві не зазначено, яку саме неправдиву інформацію було розповсюджено відносно позивачки, коли саме, якому колу осіб. Відповідачка також у своїх вимогах просить зобов"язати відповідачку вибачитись, що не є способом захисту порушеного права, який передбачено законом. Способом захисту порушеного права у даній категорії справ є також відшкодування збитків та моральної шкоди. В позовній заяві не зазначена окремо сума моральної шкоди, та відповідачка просить стягнути її разом із матеріальною шкодою. Крім цього, позивачка просить поновити її на роботі, та ця вимога, а силу ч. 2 ст.118 ЦПК України не пов?язана з позовними вимогами про захист честі, гідності та ділової репутації та не може бути об?єднана позивачкою в одній позовній заяві.

Крім цього, в силу ч.1, ч.3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Керуючись ст.119, ч.1 ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п"яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Литвин Л. І.