Справа № 297/160/14-ц
УХВАЛА

16 листопада 2016 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Адамчо К.С., з участю представника ПАТ «Державний ощадний банк України» за довіреністю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду,

встановив:

Рішенням Берегівського районного суду від 17.04.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №2-2044 від 12.06.2007 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 162,3 кв.м. та земельні ділянки загальною площею 0,429 га, розташований за адресою с. Велика Бакта, вул. Садова, 14/1, що належить відповідачу на праві власності, для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 в розмірі 30 063,78 доларів США. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2014 року рішення Берегівського районного суду від 17.04.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 року рішення Берегівського районного суду від 17.04.2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2014 року в частині виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті судові рішення залишені без змін.

28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про надання відстрочки у виконанні рішення від 17.04.2014 року, яку мотивувала тим, що рішенням виконавчого комітету Великобактянської сільської ради Берегівського району №12 від 27.05.2016 року переведено квартиру №1 та належні до неї надвірні будівлі і споруди по вул. Садовій, 14, в с. В.Бакта, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, в окремий самостійний обєкт нерухомого майна, а саме одноквартирний (садибний) житловий будинок. На підставі цього був розроблений технічний паспорт на будинок загальною площею 170,5 кв.м. та 13.09.2016 року зареєстровано право власності на нього за ОСОБА_2. Заявниця ОСОБА_2 вказує на те, що згідно ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отриманий заявницею кредит в іноземній валюті є споживчим, загальна площа будинку, який є предметом іпотеки менше 250 кв.м. та є єдиним місцем проживання для неї та її сімї, іншого житла у них не має, а оскільки станом на сьогоднішній день рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно перебуває у провадженні відділу ДВС, а з червня місяця 2014 року діє вказаний Закон, тому заявниця просила на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» надати відстрочку у виконанні рішення суду від 17.04.2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заявниця ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив заяву ОСОБА_2 та пояснив, що з часу укладення кредитного договору між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 остання жодного погашення кредиту не здійснила, тобто на протязі восьми років вона ухиляється від виконання своїх зобовязань за кредитним договором. Крім того, представник зазначив, що переведення квартири в окремий самостійний обєкт нерухомого майна житловий будинок проводилося без відому та згоди іпотекодержателя - ПАТ «Державний ощадний банк України», що є порушенням, тому просив у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши представника та перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Так, заявниця ОСОБА_2 у своїй заяві посилається на норми ст. 217 ЦПК України, яким передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Однак, вказана норма застосовується при ухваленні судом рішення.

Встановлено, що рішенням Берегівського районного суду звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №2-2044 від 12.06.2007 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 162,3 кв.м. та земельні ділянки загальною площею 0,429 га, розташований за адресою с. Велика Бакта, вул. Садова, 14/1. При ухваленні судом рішення питання щодо відстрочку або розстрочити виконання не вирішувалось. Рішення набрало законної сили. (том 1 а.с. 140-143).

Згідно п. 37 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК, за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

Отже посилання ОСОБА_2 на норми ст. 217 ЦПК України в заяві є невірними.

При цьому, заявниця посилається у своїй заяві на те, що на сьогоднішній день рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно перебуває у провадженні ВДВС Берегівського РУЮ, тобто фактично ще не виконане, однак доказу про те, що рішення в даній частині знаходиться на примусовому виконанні (постанову про відкриття виконавчого провадження) не надала.

Крім того, підставою подачі заяви для ОСОБА_2 стало те, що рішенням суду від 14.04.2014 року звернуто стягнення на квартиру, а рішенням виконавчого комітету Великобактянської сільської ради Берегівського району №12 від 27.05.2016 року переведено квартиру №1 та належні до неї надвірні будівлі і споруди по вул. Садовій, 14, в с. В.Бакта, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, в окремий самостійний обєкт нерухомого майна, а саме одноквартирний (садибний) житловий будинок із загальною площею 170,5 кв.м. (том 2 а.с. 105), а отже в розумінні ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте, як предмет іпотеки.

Однак, відповідно до ст. 373 ЦПК України (Розділ VI. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ'ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ) за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Тобто, проаналізував наведеного вбачається, що переведення нерухомого майна із одного виду в інший, яке є предметом іпотеки, згідно рішення суду, яке набрало законної сили, та на яке звернуто стягнення не може бути підставою для відстрочки його виконання. Вказані обставини можуть бути для звернення до суду сторонами із новим позовом або ж із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Так, ст. 373 ЦПК України не передбачає можливість відстрочки виконання рішення суду у звязку із прийняттям нового закону.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду є безпідставною і в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 373 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Берегівського районного суду від 17.04.2014 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_7.