Справа № 214/5029/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить : визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користуванням квартирою № 18 будинку № 11 по вул. Каспійській в м. Кривому Розі.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, яку придбала через електронні торги арештованим майном ДП «СЕТАМ» та 18.07.2016 року зареєструвала право власності на неї. Колишнім власником вищевказаної квартири був ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, яку він в свою чергу придбав у ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 досі зареєстровані у її квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Каспійська, 11/18, є позаминулими власниками, які після продажу квартири ОСОБА_5 не знялися з реєстрації у добровільному порядку.

Враховуючи нестабільну економічну ситуацію в країні, має намір продати вищевказану квартиру. Водночас, реєстрація місця проживання відповідачів у вказаному житлі створює перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб.

Крім того, у разі відчуження зазначеного майна, як продавець зобов'язана буду повідомити покупців про відповідний факт. Це може спровокувати відмову потенційних покупців від придбання майна, обмеженого правами третіх осіб.

Переконана, що відповідачі перебуваючи на реєстраційному обліку за адресою вказаного майна, чинять перешкоди їй у користуванні та розпорядженні майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Конституцією України (ст..41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997р. відповідно до Закону від 17 липня 1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,№4,№7 та №11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб (статті 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Як зазначено в п.п. 33,35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5 позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволення у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними за позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування відповідним житлом. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні своїм майном зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням.

Відповідно до абз. 2 п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5 під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, також членами попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням. Крім того, відповідно до вимого статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином належним способом захисту прав позивача є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуванням житлом та у подальшому примусове зняття з реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою.

Вважає, що відповідачі втратили правові підстави користуватися майном. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України у відповідача внаслідок відчуження майна припинилось право власності та користування даним приміщенням, що є похідним від нього. Водночас інших законних підстав для користування відповідачами майном позивача за обставинами справи відсутні. Відповідачі не є членами сім'ї власника майна. Будь яких угод між відповідачами та позивачем що до користуванням житловим приміщенням не укладались.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, підтримавши зміст позовної заяви. При цьому пояснив, що відповідачі відсутні у кватирі з 2008 року.

Відповідачі у судове засідання не зявилтся, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавали, від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, у звязку з чим згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні представник позивача, допитаний як свідок, дав показання, з яких вбачається, що підтверджує, що разом з дружиною оглянули кватиру. Сусіди по квартирі сказали, що квартиру залишили мешканці у 2008 році. На момент укладання договору відповідачів у квартирі не було.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво (а.с.7), інформаційна довідка (а.с.8), договір купівлі продажу (а.с.9), довідка (а.с.10).

Суд оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК України всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Каспійська, 11/18, власником якої є позивач ОСОБА_2 У спірній квартирі відповідачі не проживають з 2008 року, залишив квартиру у звязку з укладенням договору купівлі-продажу спірної квартири.

Вказані обставини встановлені на підставі пояснень представника позивача, та показань представника позивача, допитаного як свідка, та письмових доказів: свідоцтва (а.с.7), інформаційної довідки (а.с.8), договору купівлі продажу (а.с.9), довідки (а.с.10).

Суд вважає, що відносини між сторонами регулюються нормами ЖК України, ЦК України.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання.

Згідно ст. 346 ч.1 п. 1 ЦК України, право власності припиняється у разі, відчуження власником свого майна.

У судовому засіданні встановлено, що у звязку з укладенням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, право власності відповідачів на спірну квартиру припинилося, а тому останні не можуть користуватися нею для особистого проживання, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Каспійська, 11/18.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним, стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст. 346 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користуванням квартирою № 18 будинку № 11 по вул. Каспійській в м. Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М.Прасолов