Провадження № 2/470/212/16
Справа № 470/475/16-ц
14 листопада 2016 року смт Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Міщенка Г.В.,
при секретарі Дячук А.А.,
за участю: позивачки - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо дитини, третя особа - Снігурівська районна державна адміністрація Миколаївської області,
14 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та Снігурівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.
В позовній заяві вказала, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 12.12.2003 року, від спільного проживання мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 11.12.2006 року шлюб між ними розірвано і дитина залишилась проживати з нею, а відповідач припинив надавати будь-яку допомогу, має заборгованість по сплаті аліментів, внаслідок чого вона отримувала тимчасову державну допомогу на дитину. Відповідач життям дитини не цікавиться, чинить перепони в його вихованні, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.
Посилаючись на викладені обставини та на п.2 ч.1 ст.164 СК України, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав щодо сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки в отриманні судових повісток рекомендованим листом з повідомленням, причини своєї неявки суду не сповістив.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні докази, допитавши свідків, доходить такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які перебували в шлюбі між собою, є відповідно матір'ю та батьком неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження ( а. с. 6 ).
Після розірвання цього шлюбу 11.12.2006 року, дитина залишилась проживати з матір'ю в буд. АДРЕСА_1, яка забезпечує дитину всім необхідним, створила належні умови для його навчання та виховання ( а. с. 3, 6-10 ).
Відповідач зареєстрований в селі Біла Криниця, а фактично проживає в селі Мурахівка Березнегуватського району Миколаївської області, та згідно рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26.09.2008 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку ( доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 серпня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 5 ).
Вказані факти та обставини фактично підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожна окремо.
Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання свої обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
У відповідності з п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.
Згідно з ч.4, 5 ст.19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо, зокрема, позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитино, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав, посилаючись на ухилення ним від виконання своїх батьківських обов'язків та для того, щоб безперешкодно вивезти дитину за кордон.
Проте, згідно наданого за ухвалою суду висновку органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації від 27.07.2016 року № 37 слідує, що таке позбавлення прав ОСОБА_2 відносно сина, ОСОБА_3, є недоцільним, враховую інтереси дитини, адже рішенням виконавчого комітету Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 26.11.2008 року № 50 йому були встановлені дні зустрічей з сином, але колишня дружина перешкоджала цьому і більше він не намагався спілкуватися з дитиною ( а. с. 34 ).
Більш того, орган опіки та піклування встановив, що ОСОБА_2 має намір поновити відносини з сином, сплатити заборгованість по аліментах та надалі надавати ОСОБА_1 допомогу в утриманні, вихованні та розвитку дитини.
За таких обставин є підстави вважати, що причиною того, що відповідач не брав участі у вихованні сина є не його винна поведінка, а перешкоди у спілкуванні з дитиною, свідомо створювані позивачкою.
Протилежний висновок цього ж органу опіки та піклування від 10.11.2016 року № 52 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ( а. с. 48 ), суд до уваги не бере як недопустимий доказ, який одержаний за заявою позивачки з порушенням порядку, встановленого законом ( ч.1 ст.59 ЦПК ), оскільки ч.3 ст.19 СК України передбачено, що у разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.
Тобто, надавши первинний висновок за ухвалою суду, цей же орган не мав права його скасовувати за заявою позивачки.
Таким чином, суд доходить висновку про відсутність беззаперечних доказів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, а тому позбавлення батьківських прав щодо сина не буде мати позивного результату для долі дитини і позбавлений всякого сенсу.
Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо його сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - в і д м о в и т и.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березнегуватський районний суд Миколаївської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Г. В. Міщенко