АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц /790/1379/16 Головуючий 1 інст. - Нікуліна Л.П.
Категорія: стягнення аліментів Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

встановила:

27 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом. Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання. Під час розгляду справи уточнила позовні вимоги та просила стягнути аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно.

Посилалась на те, що в період з 1997 по 1999 років перебувала з відповідачем у шлюбі, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, яка на даний час навчається в Харківському автотранспортному технікумі (денне відділення) та потребує матеріальної допомоги. Дочка отримує стипендію в розмірі 600 гривень, але цих коштів не вистачає. Позивач самостійно не взмозі забезпечити потреби дочки. Відповідач працює та має можливість матеріально допомогати ОСОБА_3, яка продовжує навчання.

Відповідач ОСОБА_1 в письмових заперечення позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_4, яка продовжує навчання, але в розмірі по 1/10 частині його заробітку щомісячно (а.с.17).

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2015 року позов задоволено. Суд стягнув з відповідача на користь повнолітньої дочки ОСОБА_3 яка продовжує навчання аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 27 серпня 2015 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, а також стягнув в дохід держави судовий збір.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з нього аліменти у розмірі 1/10 частини його щомісячного заробітку.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявився, просив розглянути справу у його відсутність.

Позивач ОСОБА_2, враховуючи що ОСОБА_1 має постійне місце роботи та на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, не заперечувала проти стягнення аліментів на повнолітню дочку у частці від заробітку відповідача та вважала можливим стягнути аліменти в розмірі 17 відсотків від всих видів доходу останнього.

Перевіряючи законність і обгрунтованівсть судового рішення відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні з підстав, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 на даний час навчається, а відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дочки, тому слід стягнути аліменти у примусовому порядку, визначивши їх розмір з урахуванням принципів розумності та справедливості.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

На даний час ОСОБА_3 повнолітня, але навчається на другому курсі денного відділення Харківського автотранспортного технікуму ім.С.Орджонікідзе; строк закінчення навчання - 30 червня 2017 року, що підтверджується довідкою №269/15 від 23 червня 2015 року (а.с.8).

ОСОБА_3 отримує стипендію, розмір якої у жовтні 2015 року складав 694 гривні (а.с.42).

Повнолітня дочка сторін проживає разом з позивачем, що також підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї (а.с.9).

Позивач стверджує, що офіційно не працевлаштована, має мінливі заробітки, розмір яких складає прибизно 1800 гривень на місяць. Таке твердження ОСОБА_2 відповідачем не спростоване.

Відповідач ОСОБА_1 має іншу сімю. На його утриманні двоє малолітніх дітей, 2008 та 2011 років народження. Разом з ним також проживає батько ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21,22,31). Відповідач має постійне місце роботи, працює в якості слюсара з ремонту реакторно-турбінного устаткування Рівненської АЕС. Середній заробіток ОСОБА_1 за останні шість місяців складав 8300 гривень; а за останні два місяця - 9450 гривень, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.71).

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду в тій частині, що ОСОБА_3, яка продовжує навчання потребує матеріальної допомоги і що, відповідач має можливість таку допомогу надавати.

Проте, визначаючи спосіб стягнення аліментів та їх розмір, суд першої інстанції не в повний мірі врахував вимоги ст.200 СК України, не взяв до уваги заперечення відповідача та безпідставно дійшов висновку про можливість сплати останнім аліментів у твердій грошовій сумі та у розмірі по 1500 гривень щомісячно.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Норми СК України встановлюють принцип, відповідно до якого базою аліментних відрахувань є дійсні та постійні доходи платника.

За змістом закону, у відсутності домовленості між сторонами, визначення судом аліментів у твердій грошовій сумі доцільно у випадках, коли їх стягнення у частці від заробітку (доходу) її платника неможливе або викликає труднощі.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_1 має постійне місце роботи та стабільний заробіток.

За таких обставин доцільним, та таким що відповідає вимогам закону, є визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача.

З урахуванням положень ст.182 СК України, приймаючи до уваги розмір доходу ОСОБА_1, той факт, що він має двох малолітніх дітей, яких за законом зобовязаний утримувати, той факт, що ОСОБА_3 навчається на бюджетній формі та отримує стипендію, судова колегія вважає можливим стягнути аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини всих відів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

При цьому судова колегія враховує і обов'язок позивача утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Доводи відповідача стосовно того, що з ним проживає батько, який за віком є непрацездатним та якого він зобовязаний утримувати, судовою колегією при визначенні розміру аліментів до уваги не приймаються, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що батько ОСОБА_1, який є пенсіонером, потребує матеріальної допомоги та перебуває на утриманні відповідача, останній суду не надав.

Враховуючи викладне, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині визначення способу сплати та розміру аліментів змінити.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3, ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2015 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3, 07 жовтня 1997 року, яка продовжує навчання, в розмірі по 1/8 частині всих видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 серпня 2015 року і до закінчення терміну навчання, а саме до 30 червня 2017 року, або до припинення навчання.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді