У Х В А Л А

15 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від

20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року, подана після закінчення строку, установленого

ч. 1 ст. 325 ЦПК України, у якій заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст ухвали апеляційного суду отримав лише 06 жовтня 2016 року у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від

18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 325 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у клопотанні, визнані неповажними.

Згідно з ч. 3 ст. 73 ЦПК України, одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки доказів на підтвердження обставин, на які посилається заявник, не надано.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

У зв'язку з наведеним вище, заявнику слід надати суду належні докази, що підтверджують поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, заявником не додано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» чи доказів звільнення від його сплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. п. 7 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року

№ 484-VІІІ розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду повинен становити 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У зв'язку з цим, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 661 грн 44 коп., який повинен бути перерахований за наступними реквізитами: одержувач - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код ЄДРПОУ - 38004897; банк одержувача - ГУ ДКУ у м. Києві; р/р - 0007; МФО - 820019; КЕКД - 22030103; символ звітності банку - 253. У графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «судовий збір за подання касаційних скарг на судові рішення».

На підтвердження оплати судового збору до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ необхідно надати оригінал квитанції.

Крім того, заявнику необхідно надати копію касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі у відповідності до ч. 5 ст. 326 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 73, 325-328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 квітня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року - залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків строк до 15 грудня 2016 року, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова