Справа №289/223/16-ц
Номер провадження 2/289/298/16
Рядок статистичного звіту : 3
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :

головуючого судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 до колективного кооперативного підприємства «Ринок» про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИВ :

11.02.2015 року позивач в особі представника звернулася з позовною заявою до відповідача - колективне кооперативне підприємство «Ринок» (далі ККП «Ринок») про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 являється однією із засновників ККП «Ринок» і їй належить 9,2% корпоративних прав вказаного підприємства. Відповідно до п.5.1 статуту підприємства для забезпечення діяльності підприємства «Ринок» утворено статутний фонд, який складається з конкретних внесків засновників. Згідно з п.5.4 статуту статутний фонд є власністю засновників, а відповідно до п.3.2. статуту майно підприємства належить його засновникам відповідно часток у статутному фонді підприємства. В позові зазначено, що ККП «Ринок» є спільною частковою власністю його засновників, тому всі питання, повязані з реалізацією прав спільної часткової власності засновників регулюються нормами цивільного права. Позивач зазначає, що впродовж останніх років відповідач систематично порушує її права, які вона вимушена була захищати шляхом звернення до суду, що і стало причиною прийняття рішення про виділ із частки майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідач володіє майновим комплексом, який складається із молочного та мясного павільйонів, туалету, прохідної, огорожі, технічних будівель. Також йому належить на праві власності земельна ділянка, на якій розташований комплекс. Загальна вартість майнового комплексу разом із землею становить близько 2 млн.грн.

Оскільки позивач має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, вона просить ухвалити рішення, яким виділити у власність позивача нежитлове приміщення мясного павільйону площею 342,9 кв.м., розташованого по вул. Котовського, 32 в м.Радомишлі Житомирської області, яке перебуває у спільній часткові власності позивача і відповідача та визнати за нею право власності на це майно.

В попереднє судове засідання зявився представник позивача ОСОБА_1, представник відповідача в попереднє судове засідання не зявився, про час та місце був попереджений належним чином.

В попередньому судовому засіданні на розсуд учасників цивільного процесу було поставлено питання щодо закриття провадження в даній цивільній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, так як дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечував щодо закриття провадження у даній справі посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», вважає, що даний спір підвідомчий Радомишльському районному суду Житомирької області, як місцевому загальному суду.

Суд вислухавши думку представника позивача, оглянувши матеріали цивільної справи дійшов до наступного висновку.

У відповідності до статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо : захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 28 березня 2014 року), господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 10 жовтня 2013 року №642-VII, який набрав чинності з 28 березня 2014 року, суттєво розширено коло суб'єктів корпоративних відносин, спори за участю яких належать до підвідомчості господарських судів та пункт 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, яка зазначена вище.

Отже, до 28 березня 2014 року діяла редакція пункту 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначальним при вирішенні підвідомчості спору господарському суду було те, що це має бути спір з корпоративних відносин у спорах між господарськими товариствами та його учасниками (засновником, акціонером). При цьому статті 79 та 80 ГК України містять поняття господарського товариства та вичерпний перелік його видів (акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства).

Однак, як вже зазначалось, пунктом 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, яка набула чинності з 28 березня 2014 року, суттєво розширено коло суб'єктів корпоративних відносин, визначивши, що до підвідомчості господарських суддів підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами).

При цьому поняття юридичної особи ширше, ніж поняття господарське товариство.

Так, відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Юридична особа може бути створена шляхом об'єднання осіб та (або) майна (ч.1 ст. 81 ЦК України). Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Колективне кооперативне підприємство «Ринок», як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, створено засновниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3

27.11.2000, 16.08.2006 року - дата державної реєстрації, дата запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу, організаційно-правова форма Колективне підприємство, має статутний капітал, види діяльності здавання в оренду власного нерухомого майна, органи управління юридичної особи загальні збори (а.с.8-9).

Пунктами 2 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», визначено, що з огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги ст. ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Зі змісту частини першої статті 167 Господарського кодексу України вбачається, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК) під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

При цьому справи, що виникають з корпоративних відносин, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від того, які особи юридичні чи фізичні є учасниками корпоративних відносин, з яких виник спір.

Відповідно до ст. 16 ГПК України вказані вище справи розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром юридичних та фізичних осіб-підприємців виключна підсудність справ.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідно до змісту позовної заяви та доданих документів спір виник з господарських відносин, який підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Щодо посилання представника позивача на розяснення, надані судам у Постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» суд зазначає, що вказаною Постановою було розяснено застосування пункту 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України в попередній редакції і станом на день розгляду справи в суді відповідних змін до вищезазначеної Постанови Пленуму внесено не було. Натомість, у зв'язку зі змінами, які відбулися в законодавстві України, зокрема, в пункті 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, 10 липня 2014 року Пленумом Вищого господарського суду України було внесено зміни в пункт 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» у відповідності до якого, справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

Пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суддя своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На виконання приписів ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд розяснює позивачеві в особі її представника, що вирішення спірних правовідносин віднесено до юрисдикції господарського суду Житомирської області в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1 частини 1 статті 205, 206 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 до колективного кооперативного підприємства «Ринок» про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Роз'яснити позивачу, що вирішення спірних правовідносин відноситься до юрисдикції господарського суду Житомирської області в порядку господарського судочинства з урахуванням суб'єктного складу сторін та правил територіальної підсудності.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.С.Сіренко