провадження № 2/760/132/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», третя особа: Київський національний університет технологій та дизайну, про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, моральної шкоди, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

02.12.2015 позивач звернувся до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, моральної шкоди.

У ході розгляду справи суд на підставі клопотання представника позивача залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Київський національний університет технологій та дизайну.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнених вимог обґрунтовані тим, що 01.03.2010 позивача було прийнято на посаду доцента кафедри інформаційних технологій у Міжгалузевий інститут управління за контактом строком до 31.08.2011, строк дії якого в подальшому було продовжено до 31.08.2012.

09.06.2012 проведено реорганізацію Міжгалузевого інституту управління шляхом перетворення в Міжгалузеву академію управління, у зв'язку з чим позивача було переведено на посаду доцента кафедри інформаційних систем та технологій факультету менеджменту Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», з 01.07.2013 - на посаду в.о. доцента кафедри інформаційних систем та технологій факультету менеджменту, а з 01.01.2015 - на посаду в.о. доцента кафедри інформаційних технологій і фундаментальних дисциплін факультету економіки та менеджменту.

Однак, наказом міністра Міністерства освіти і науки України № 661 від 19.06.2016 прийнято рішення про припинення діяльності Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» шляхом проведення реорганізації (приєднання) до Київського національного університету технологій і дизайну, як структурного підрозділу.

Позивач зауважив, що на підставі вищезазначеного наказу Київський національний університет технологій і дизайну є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України.

Крім цього, відповідно до пункту 5.5. вищезазначеного наказу, комісію з припинення юридичної особи Державного вищого навчального закладу «Міжрегіональну академію управління» було зобов'язано вжити заходів щодо забезпечення прав працівників, що підлягають звільненню згідно із законодавством.

Так, згідно з наказом в.о. ректора Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» № 16-ОС від 19.06.2015 йому повідомили про заплановане звільнення із займаної посади, а в подальшому наказом № 54-к від 01.09.2015 звільнили із займаної посади з 01.09.2015, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП.

Однак, позивач стверджував, що всупереч вимогам норм чинного законодавства відповідач при звільненні його із займаної посади порушив строки розрахунку при звільненні.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначив, що починаючи з січня 2015 року відповідач не в повному обсязі виплачував йому заробітну плату за виконану роботу.

Так, з довідки ГУ ДФС у м. Києві ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києва № 2940/к від 21.03.2016 випливає, що в І кварталі 2015 року йому було нараховано заробітну плату у розмірі 12 169,19 грн., однак виплачено - 9 365,73 грн.; у ІІ кварталі 2015 року нараховано 16 583,63 грн., виплачено - 9 376,23 грн.; у ІІІ кварталі 2015 року нараховано 16 370, 84 грн., виплачено - 9 955,62 грн.

У зв'язку з цим, просив суд стягнути з відповідача загальну суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та вихідної допомоги у розмірі 16 426, 08 грн.

Крім цього, оскільки відповідач не провів з ним розрахунків при звільненні у встановлені законом строки, позивач за період з 02.09.2015 до 22.03.2016 просив стягнути з нього середній заробіток за весь час затримки у розмірі 42 811,83 грн.

ОСОБА_2 стверджував, що вищезазначені обставини в сукупності призвели до істотного погіршення якості його життя, порушення соціальних зв'язків та пошуку додаткових зусиль для організації свого особистого життя.

На підставі вищезазначеного, просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 6 000 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечував, аргументуючи тим, що позивач у своєму позові не наводить джерела інформації щодо розміру заборгованості з заробітної плати.

Також стверджував, що позивач пропустив строк пред'явлення своїх вимог як кредитора, оскільки оголошення в пресі про припинення діяльності Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» було опубліковане в газеті «Урядовий кур'єр» 08.07.2015, а тому позивач мав право звертатися з вимогами до відповідача лише в строк до 08.09.2015.

Однак, ОСОБА_2 у період з 08.07.2015 до 08.09.2015 вимоги про виплату заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку до Київського національного університету технологій та дизайну та до комісії з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» не заявляв.

На підставі вищезазначеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

З 01.03.2010 до 01.09.2015 ОСОБА_2 працював у «Міжгалузевому інституті управління» (правонаступником якого є Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління»). Цей факт встановлений на підставі трудової книжки позивача (а.с. 12-16).

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» № 661 від 19.06.2015 міністром було прийнято рішення про припинення діяльності Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» шляхом його реорганізації (приєднання) до Київського національного університету технологій і дизайну, як структурного підрозділу (а.с. 20-21).

Згідно з підпунктом 2.1. пункту 2 наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» № 661 від 19.06.2015, Київський національний університет технологій і дизайну є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків припиненого Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України.

Відповідно до наказу № 16-ОС від 19.06.2015 відповідач повідомив позивача про заплановане звільнення його із займаної посади після закінчення двомісячного терміну попередження, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП (а.с. 22-24).

Згідно з наказом № 54-к від 01.09.2015 ОСОБА_2 з 01.09.2015 звільнений із займаної посади в.о. доцента кафедри інформаційних технологій та фундаментальних дисциплін факультету економіки та менеджменту Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП (а.с. 25-27).

Відповідно до повного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних-осіб підприємців від 30.11.2015 Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління» з 29.07.2015 перебуває в процесі припинення та встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 30.09.2015 (а.с. 29-32).

ОСОБА_2 направив на адресу голови комісії з припинення Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», Міністерства освіти і науки України та Головного управління Державної інспекції праці заяву, у якій просив визнати його кредитором Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», виплатити вихідну допомогу у розмірі не менше середньомісячного заробітку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.09.2015 по день фактичного розрахунку та грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки (а.с. 47-48).

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у м. Києві Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києва № 2940/к від 21.03.2016 позивачу в І кварталі 2015 року було нараховано заробітну плату у розмірі 12 169,19 грн., виплачено - 9 365,73 грн.; у ІІ кварталі 2015 року нараховано 16 583,63 грн., виплачено - 9 376,23 грн.; у ІІІ кварталі 2015 року нараховано 16 370, 84 грн., виплачено - 9 955,62 грн. (а.с. 84).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до статті 43 Конституції кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Згідно з статтею 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Суд встановив, що ОСОБА_2 з 01.03.2010 до 01.09.2015 перебував у трудових відносинах з Міжгалузевим інститутом управління (правонаступником якого є Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління»).

Відповідно до наказу № 54-к від 01.09.2015 позивач звільнений із займаної посади в.о. доцента кафедри інформаційних технологій та фундаментальних дисциплін факультету економіки та менеджменту Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» з 01.09.2015 року, у зв'язку з реорганізацією установи, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Представник позивача стверджувала, що відповідач не провів з позивачем у встановлений законом строк розрахунок, а тому ОСОБА_2 за захистом своїх прав звернувся з цим позовом.

Проте, представник третьої заперечував проти задоволення вимог позивача мотивуючи тим, що позивач пропустив строк пред'явлення своїх вимог як кредитора.

Обгрунтовуючи заперечення, зазначив, що оголошення про припинення діяльності Державного вищого навчального закладу «Міжрегіональна академія управління» було опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр» 08.07.2015, а тому ОСОБА_2 мав право звернутися з вимогами до відповідача лише в строк до 08.09.2015.

Однак, позивач у період з 08.07.2015 до 08.09.2015 вимоги про виплату заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку до третьої особи та до комісії з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» не заявляв.

Суд не враховує аргументи представника третьої особи з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 104 ЦК юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

З повного витягу Єдиного державного реєстру фізичних та юридичних осіб-підприємців від 30.11.2015 випливає, що з 29.07.2015 Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління» перебуває в стані припинення.

Згідно з частиною четвертою статті 105 ЦК до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

З матеріалів справи випливає, що відповідно до пункту 3 наказу Міністерства освіти і науки України №661 від 19.06.2015 було прийнято рішення про утворення комісії з припинення діяльності Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління».

Відповідно до пункту 4 вищезазначеного наказу, встановлено, що з моменту призначення комісії з реорганізації до неї переходять повноваження щодо управління справами Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», повноваження ОСОБА_3 - в.о. ректора Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», припиняються.

З пункту 6 наказу Міністерства освіти і науки України №661 від 19.06.2015 та повного витягу Єдиного державного реєстру фізичних та юридичних осіб-підприємців від 30.11.2015 випливає, що головою комісії з реорганізації відповідача призначено Грищенка І. М.

Таким чином, до комісії з припинення юридичної особи Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» перейшли повноваження щодо управління справами відповідача.

Відповідно до частини п'ятої статті 105 ЦК строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Відповідно до пункту 5.4. наказу Міністерства освіти і науки України № 661 від 19.06.2015 комісію з припинення юридичної особи Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» було уповноважено відповідно до законодавства опублікувати у спеціальному додатку до газети «Урядовий кур'єр» та/або в офіційному друкованому виданні органу державної влади або органу місцевого самоврядування за місцем знаходження підприємства інформацію про припинення Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» шляхом його реорганізації (приєднання) до Київського національного університету технологій і дизайну, порядок та терміни заяви кредиторів.

Суд на підставі відомостей, які зазначені в Єдиному державному реєстрі фізичних та юридичних осіб-підприємців від 30.11.2015 встановив, строк для заявлення кредиторами своїх вимог був встановлений до 30.09.2015.

Таким чином, комісією з припинення юридичної особи Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» було чітко визначено строк заявлення кредиторами своїх вимог.

З матеріалів справи випливає, що 28.09.2015 позивач направив на адресу голови комісії з припинення Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» Грищенка І. М., Міністерства освіти і науки України та Головного управління Державної інспекції праці заяву, у якій просив визнати його кредитором Державного вищого навчального закладу «Міжгалузевої академії управління», виплатити вихідну допомогу у розмірі не менше середньомісячного заробітку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.09.2015 по день фактичного розрахунку та грошову компенсацію, за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

На підставі вищезазначеного, суд констатує, що позивач звернувся з вимогами про виплату заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні у встановлений законом строк, однак станом на момент розгляду справи відповідач свого обов'язку по їх виплаті не виконав.

Суд на підставі довідки ГУ ДФС у м. Києві ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києва № 2940/к від 21.03.2016 встановив, що в І кварталі 2015 року ОСОБА_2 нараховано заробітну плату у розмірі 12 169,19 грн., однак виплачено - 9 365,73 грн. (різниця недоплаченої суми заробітної плати становить 2 803,46 грн.); у ІІ кварталі 2015 року нараховано 16 583,63 грн., виплачено - 9 376,23 грн. (різниця становить 7 207,40 грн.) та у ІІІ кварталі 2015 року нараховано 16 370, 84 грн., виплачено - 9 955,62 грн. (різниця 6 415,22 грн.).

Таким чином, суд зауважує, що відповідач порушив встановлені державою гарантії позивача щодо оплати праці, а тому з нього підлягає стягненню різниця між сумою нарахованих та виплачених грошових коштів по заробітній платі та вихідній допомозі у розмірі 16 426,08 грн., з розрахунку:

2 803,46 грн. + 7 207,40 грн. + 6 415,22 грн. = 16 426,08 грн.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд встановив вину відповідача за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_2 із займаної посади, а тому вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.

Порядок обчислення середньої заробітної плати визначений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі-постанова).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу ІІ постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу затримки розрахунку при звільненні проводиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу ІV постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд зазначає, що відповідача було зобов'язано надати розрахунковий листок позивача по заробітній платі за вересень 2015 року, довідку бухгалтерії, яка підтверджує розмір сум, належних йому при звільненні; довідку бухгалтерії про розмір заборгованості по заробітній платі, довідку про середньоденну та середньомісячну заробітну плату, однак відповідач витребуванні докази не надав.

У зв'язку з цим, суд здійснює розрахунок середнього заробітку за час затримки належних сум позивачу при звільненні на підставі наявних у справі доказів.

Суд встановив, що позивач звільнений із займаної посади 01.09.2015, таким чином перебіг строків обчислення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у цій справі починається з 02.09.2015.

Так, позивач звільнений із займаної посади 01.09.2015, тому для визначення розміру середньоденного заробітку належить враховувати два місяці, а саме серпень 2015 року та липень 2015 року.

Однак враховуючи, що позивач не працював у серпні 2015 року та липні 2015 року, суд при визначенні розміру середньої заробітної плати враховує червень 2015 року та травень 2015 року, оскільки в цей період позивач отримував винагороду за виконану ним роботу.

Позивач у червні 2015 та травні 2015 року відпрацював 38 робочих днів.

Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу ОСОБА_2, яка видана Пенсійним фондом України 16.03.2016 позивачу за травень 2015 року було нараховано заробітну плату у розмірі 5 803,16 грн., а за червень 2015 року - 5 734,83 грн.

Отже, середньоденний заробіток позивача становить:

(5 803,16 грн.+5 734,83 грн.) /38 робочих днів = 303,63 грн.

Період затримки виплати заробітної плати позивача обраховується, починаючи з 02.09.2015, тобто наступного дня після звільнення його із займаної посади, по 22.03.2016, тобто по день вимог позивача, і становить 141 робочий день.

Таким чином, середній заробіток позивача за несвоєчасний розрахунок при звільненні складає:

303,63 грн. х 141 робочий день = 42 811,83 грн.

Згідно з частиною першою статті 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що «судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (322-08) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (пункт 13)».

Суд вважає, що у зв'язку з невиплатою належних грошових сум при звільненні позивач зазнав втрату нормальних життєвих зв'язків, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що свідчить про завдання йому моральної шкоди.

З огляду на викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має становити 500 грн.

З урахуванням викладеного суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає статті 16 ЦК, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства позивач має право на працю та гідну її оплату, а також право на справедливий судовий захист у разі порушення таких прав.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн. Крім цього, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 218 грн.

Керуючись статтею 43 Конституції України, статтею 16, 104, 105 ЦК, статтями 21, 116, 117, 237-1 КЗпП, Порядком обчислення середньої заробітної плати, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», третя особа: Київський національний університет технологій та дизайну, про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» () на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 16 426,08 грн. заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» () на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 42 811,83 грн. середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» () на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 500 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» () на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 487,20 грн. судового збору.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» () на користь держави 1 218 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко