Справа №587/313/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1094/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання- Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 травня 2016 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3,

про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

19 лютого 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-Банк) звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № РNН4ТР76670589 від 21 вересня 2006 року ОСОБА_3 21 вересня 2006 року отримав кредит у розмірі 1554,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

У порушення закону та зазначених умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на 02 лютого 2016 року ОСОБА_3 має заборгованість 19714,25 грн., яка складається з наступного:

- 875,71 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5334,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-12088,93 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 914,96 грн. - штраф (процентна складова).

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 травня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 8063 (вісім тисяч шістдесят три) гривні 18 копійок заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 по суті посилаючись на недоведеність позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права просить змінити оскаржуване рішення.

По суті доводить, що він 25 квітня 2008 року повністю розрахувався по кредитному договору. Суд першої інстанції не зазначив у рішенні на підставі яких доказів він має борг перед Банком станом на 02 лютого 2016 року та не дав оцінки виписці Банку від 03 березня 2016 року № 2598307.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з виходом за межі апеляційної скарги відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції по суті виходив з того, що за кредитним договором № DNH4ТР76670589 від 21 вересня 2006 року Банк надав кредит ОСОБА_3 у розмірі 1554 грн. зі сплатою 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Станом на 02 лютого 2016 року ОСОБА_3 допустив заборгованість перед Банком у сумі 19714 гривень 25 копійок, з яких:

-заборгованість за кредитом 875 грн. 71 коп.;

-заборгованість по відсоткам 5334 грн. 65 коп.;

-пеня 12088 грн. 93 коп.;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг:

-штраф (фіксована частина) 500 грн.;

-штраф (процентна складова) 914 грн. 96 коп.

Пославшись на положення ч.3 ст. 551 ЦК України, суд зменшив розмір пені до 437,86 грн., та стягнув загальну суму боргу 8063,18 грн.

Проте, погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Названих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Так, як убачається з заяви № DNH4ТР76670589 від 21 вересня 2006 року, підписаної кредитодавцем (Банком) та позичальником ОСОБА_3, останній просив надати йому строковий кредит у сумі 1554,00 грн. строком на 12 місяців, відсоткова ставка 2,09 % в місяць.

Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 1 554,00 грн (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят чотири гри. 00 коп.) (далі-„Кредит") на строк 12 місяців (я) по 21 вересня 2007 року включно з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам (далі-Умов) строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 148,02 грн. дня погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Для виконання зобов'язань Банк, відкриває позичальнику: рахунок 2000 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості; кредитний 220; рахунок по відсотках 2208; рахунок для обліку комісії 3578.

Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісію відповідно до Заяви та Умов.

Позичальник доручає Банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання: в сумі 1 110,00 грн. (одна тисяча сто десять грн. 00 кон.) на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі: СПДФЛ ОСОБА_5, код НОМЕР_1; рахунок №4001 в ВАТ КБ "Надра", МФО 337535, а також комісію Компанії, зазначену в п.2.2. Умов на рахунок № 00003 в ПриватБанку, МФО 305299.

Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.7-10), заява позичальника - це документ, який підписується позичальником та передається ним в Банк для укладення кредитно-заставного договору (п.1.5.).

Споживчий строковий кредит (далі-Кредит) - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (п.1.7.).

Банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству (далі- ТСП). Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника (далі-Заява), підписанням якої клієнт та Банк укладають кредитно-заставний договір (далі - Договір). Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам.

Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у Заяві строки.

Для виконання даного договору Банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам (п.2.1.).

Позичальник зобовязується (п.3.2.):

Використати кредит на цілі, зазначені у Заяві (п.3.2.1.).

Погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви (п.3.2.2.). Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1., 4.2. даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту (п.3.2.3.).

Сплатити Банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяви та даних Умов (п.3.2.4.).

При порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п.5.1).

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості (п.5.3.).

Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником (п.5.4.).

Терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.5.5).

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Оскільки вищезгадана заява позичальника не містить умови про збільшення позовної давності до пяти років, а вищезгадані Умови не підписані ОСОБА_3, то ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідно письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного суду України у справі № 6-757цс15 від 01 липня 2015 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як доводить відповідач останній платіж по кредиту в сумі 127,31 грн. він здійснив 25 квітня 2008 року, тобто з 29 травня 2008 року Банк довідався про порушення його прав з боку відповідача та на протязі 3 років мав право на звернення до суду з позовом, тобто до 29 травня 2011 року, проте до суду Банк звернувся з цим позовом лише 22 лютого 2016 року.

Сплата 14 червня 2013 року, як доводить позивач, відповідачем на погашення боргу за кредитним договором 6,50 грн., не перериває позовної давності відповідно до ст. 257, ч.1 ст.264 ЦК України. Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що позивач в порушення ст. 64 ЦПК України не подав оригінала платіжного документа, з якого б вбачалось, що саме ОСОБА_3 сплатив вищезгадані 6,50 грн. (а.с.43, 56, 57).

Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

10 березня 2016 року ОСОБА_3 подав Сумському районному суду Сумської області письмову заяву про застосування строків позовної давності, в якій просив ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову у звязку з порушенням строків позовної давності (а.с.33). Письмова заява ОСОБА_3 про відмову від вищезгаданої заяви в матеріалах справи відсутня.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позову Банка відсутні, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову в позові Банка до ОСОБА_3В.с про стягнення боргу за кредитним договором № РNН4ТР76670589 від 21 вересня 2006 року в розмірі 19714,25 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Банку підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 1595 грн. - сума сплаченого ним судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 316, 317, 319, ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 травня 2016 року.

Відмовити в позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 на повернення судового збору 1595 грн.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -