АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
№ 22-ц/796/9100/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

03 червня 2016 року суддя судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва Борисова О.В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 295, 297 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» про визнання договорів недійсними, стягнення коштів та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «НАДРА» про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору та моральної шкодивідмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз даної статті вказує на те, що рішення суду щодо його змісту має відповідати вимогам, які передбачені ст.215 ЦПКУкраїни, бути повним та вичерпним, але при його ухваленні можуть мати місце помилки, які стосуються його неповноти, і у випадках, передбачених цією нормою, суд повинен усунути недоліки рішення суду шляхом ухвалення додаткового рішення.

Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив суд:

визнати недійсним, як такий, що укладено внаслідок помилки кредитний договір №65/П/27/2006-840 від 02.10.2006 року;

визнати недійсним іпотечний договір від 02.06.2006 року;

визнати недійсним договір поруки від 02.10.2006 року;

стягнути з відповідача ПАТ КБ «НАДРА» на користь позивача 50000 грн. моральної шкоди;

стягнути з відповідача ПАТ КБ «НАДРА» на користь позивача кошти в розмірі 211003,48 грн. в порядку, встановленому для повернення майна, що утримується без достатніх правових підстав.

Разом з тим, як вбачається з рішення суду першої інстанції, у вступній частині рішення суд зазначив про розгляд справиза позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «НАДРА» про визнання недійсними кредитного договору,договору іпотекита стягнення моральної шкоди.

В описовій частині судом зазначено про позовні вимоги про визнання недійснимикредитного договору, іпотечного договору та договору поруки, стягнення коштів в порядку, встановленому для повернення майна, що утримується без достатніх правових підстав в розмірі 211003,48 грн. та стягненняморальної шкодив розмірі 50000 грн.

В резолютивній частині рішення зазначено про те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «НАДРА» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Матеріали справи не містять заяви про уточнення чи зменшення позовних вимог або про відмову від позовних вимог про визнання недійсним договору поруки та про стягнення коштів в сумі 211003,48 грн.

Тобто, суд першої інстанції розглянувши справу не ухвалив рішення стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки та стягнення коштів в сумі 211003,48 грн.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Проте, ухвалюючи рішення судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Так, положення Закону України «Про захист прав споживачів» не регулюють правовідносини сторін щодо вимог про визнання недійсними іпотечного договору та договору поруки.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII, що набрав чинності з 01 вересня 2015 року, статтю 5 про пільги щодо сплати судового збору, зокрема п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції відповідно до якої не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за подання позовних заяв та апеляційнихскарг.

Так, згідно з ч.3 ст.2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Саме до таких висновків дійшли судді Верховного Суду України в ухвалах від 11 листопада 2015 року №6-2682ц15 та від 16 січня 2016 року в справі №6-3084ц15.

Згідно з п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 297 ЦПК України при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи правильності протоколу судового засідання або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що дана цивільна справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для дооформлення.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки, стягнення коштів таморальної шкодидо Дніпровського районного суду м. Києва для дооформлення, надавши строк для усунення виявленого в ній недоліку протягом одного місяця з дня надходження справи до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя