пр. № 4-с/759/106/16
ун. № 759/3909/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Самчик І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, суб'єкти оскарження: Солом'янське районне управління юстиції у м. Києві в особі Відділу державної виконавчої служби, Начальник Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Костенко Людмила Іванівна, заступник начальника Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Ткачова Катерина Володимирівна, державний виконавець Шепетько Анна Іванівна, заінтересована особа ОСОБА_4 на рішення, дії і бездіяльність державних виконавців та інших посадових осіб державної виконавчої служби,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, з врахувань уточнень, поданих в ході розгляду скарги, якою просив: визнати неправомірною бездіяльність Начальника ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по неприйняттю жодних рішень за його заявою від 13.01.2014 року про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 10.10.2013 року та зобов'язати його розглянути по суті його заяву від 13.01.2014 року про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 10.10.2013 року; визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни по ненаправленню йому копій довідки-розрахунку від 27.02.2015 року, вимоги та постанов посадової особи державної виконавчої служби від 27.02.2015 року та 02.03.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно, що належить йому, а також про звернення стягнення на заробітну плату; визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 27.02.2015 року, про накладення арешту на все рухоме майно та заборони його відчуження, що належить боржнику - ОСОБА_1, у межах суми стягнення 6997,08 грн.; визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 02.03.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 6997,08 грн.; зобов'язати заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачову Катерину Володимирівну; Начальник відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Костенко Людмила Іванівна, усунути допущені порушення, або іншим шляхом поновити його порушені права.

При цьому, мотивував свою скаргу наступним.

У провадженні відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві знаходилось виконавче провадження № 40165673 по примусовому виконанню виконавчого листа №2/759/1139/2013, виданого 01.07.2013 р. Святошинським районним судом м. Києва, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн., але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2012 року, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Шепітько Анни Іванівни від 10.10.2013 р. звернене стягнення на заробітну плату боржника - ОСОБА_1, а п.2 резолютивної частини постанови зазначено: проводити з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків утримання у розмірі 50 % до погашення заборгованості (борг нараховувати з 17.07.2013 року), а далі в твердій грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1

Він звертався до Начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві із заявою від 13.01.2014 року про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 10.10.2013 року, якою просив виключити із пункту другого її резолютивної частини слова «щомісячно», яке відсутнє в резолютивній частині рішення, однак, до цього його заява залишається нерозглянутою та його неповідомлено про прийняте за нею рішення.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 27.02.2015 року накладений арешт на все рухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 у межах суми стягнення 6997, 08 грн. та заборонене його відчуження.

Вказана останньою постанова винесена на підставі довідки-розрахунку від 27.02.2015 року, згідно до якої заборгованість по аліментам станом на 01.02.2015 року складає 6997,08 грн.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 02.03.2015 року звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1, яку було направлено ПрАТ «Автотранспортне підприємство №2», за адресою: м. Київ, вул. Козелецька, 24. Вказаною постановою вирішено, проводити утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, у розмірі 50 % усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до погашення заборгованості розміром 6997, 08 грн.

Дії державного виконавця по зазначенню нею у пункті другому резолютивної частини постанови від 10.10.2013 року про звернення стягнення на заробітну плату, слова «щомісячно», якого не містить виконавчий документ та резолютивна частина рішення суду, а також дії посадової особи державної виконавчої служби по винесенню нею постанови від 27.02.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно із забороною його відчуження, що належить боржнику - ОСОБА_1 в межах суми стягнення 6997, 08 грн. та дії по винесенню постанови державного виконавця від 02.03.2015 року про звернене стягнення на заробітну плату ОСОБА_1, якою вирішено проводити утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, у розмірі 50% усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до погашення заборгованості розміром 6997, 08 грн., підлягають визнанню їх судом неправомірними, як такі, що порушують його права.

Крім того, підлягають визнанню неправомірною та незаконною бездіяльність заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по ненаправленню йому копій довідки-розрахунку від 27.02.2015 року, вимоги та постанов посадової особи державної виконавчої служби від 27.02.2015 року та 02.03.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно, що належить йому, а також про звернення стягнення на заробітну плату. Разом із тим підлягає визнанню судом неправомірною та незаконною бездіяльність Начальника ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по неприйняттю жодних рішень за його заявою від 13.01.2014 року про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 10.10.2013 року.

Неправомірність та незаконність дій державного виконавця по зазначенню нею до пункту 2 резолютивної частини постанови від 10.10.2013 року про звернення стягнення на заробітну плату, слова «щомісячно», якого не міститься в резолютивній частині рішення суду та у виконавчому документі, полягає у наступному.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням ч.1 ст.124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» цим законом визначаються умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За змістом ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Ст.2 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Частинами 1, 2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено: 1. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. 2. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

За приписами ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі- виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Із системного аналізу змісту статей Законів України «Про виконавче провадження», «Про державну виконавчу службу», разом із ч.2 ст.19 Конституції України випливає, що до повноважень державної виконавчої служби, а відтак і до повноважень державних виконавців належить точне та своєчасне виконання рішень судів у порядку, встановленому законом, яким не передбачено прав державного виконавця на самовільне збільшення ним присудженої судом суми боргу, або порядку його визначення, що ст.ст. 55, 124 Конституції України, нормами ЦПК України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів», віднесено до компетенції судів, привласнення прав яких іншими органами чи посадовими особами не допускається.

В постанові державного виконавця державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Шепітько Анни Іванівни від 10.10.2013 р. зазначено про звернене стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 зазначено: проводити з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків утримання у розмірі 50% до погашення заборгованості (борг нараховувати з 17.07.2013 року), а далі в твердій грошовій сумі у розмірі 1000, 00 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1

При цьому у вступній частині постанови вірно зазначена резолютивна частина рішення суду: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1000, 00 грн., тобто слова «щомісячно» резолютивна частина рішення суду та виконавчий документ не містять.

Виносячи постанову від 10.10.2013 року, якою періодичні платежі боржника по аліментам визначені в розмірі 1000, 00 грн., з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Шепітько Анни Іванівни на зазначені вище вимоги законодавства уваги не звернула та свавільно, незаконно і неправомірно включила в постанову слово «щомісячно», визначивши таким чином період платежів у той час, коли виконавчий документ та рішення суду не містять такого припису щодо тривалості періодів стягнення, чим державний виконавець фактично із власної ініціативи поклав на нього обов'язок по сплаті присудженої судом суми у розмірі, що значно перевищує встановлену судом.

На підставі зазначеної постанови рішення суду виконується у більшому, ніж встановлено судом, розмірі, що завдає йому збитків та порушує його право власності на належні йому грошові кошти, оскільки за чинною редакцією резолютивної частини рішення суду, яке виконується, розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього, не може перевищувати 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, оскільки інша присуджена судом сума у розмірі 1000 грн., без визначення періодичності її сплати, є значно меншою ніж та, яка підлягає стягненню за мінімальним встановленим законом розміром аліментів на протязі всього часу стягнення.

Крім того, підлягають визнанню судом неправомірною та незаконною бездіяльність Начальника ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по неприйняттю жодних рішень за його заявою від 13.01.2014 року про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 10.10.2013 року, із наступних підстав.

Відповідно ч.З ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Начальника ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, який за ст.4 Закону України «про державну виконавчу службу» належить до державних виконавців, не виносячи жодних рішень за його заявою від 13.01.2014 р. про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 13.01.2014 р., якою він просив виключити із пункту другого її резолютивної частини слова «щомісячно», помилка щодо чого є просто очевидною, порушив вимоги ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на порушення її приписів вчинює виконавчі дій упереджено, чим свідомо порушує його права.

В такій частині його скарга залишена без розгляду ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року і залишена без змін у цій частині ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, однак таке порушення начальника ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві має триваючий характер, і із спливом строку на оскарження, встановлений законом обов'язок вказаної посадової особи на розгляд його заяви про виправлення помилки в постанові державного виконавця не припинився, а тому не суперечить закону розгляд судом скарги на таку бездіяльність, яка тривала у часі без перевищення десяти днів, які передували зверненню ОСОБА_1 до районного суду зі скаргою, яка містить відповідну вимогу.

13.3.2015р. йому стало відомо про винесення постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 27.02.2015 р., якою накладений арешт на все рухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1, у межах суми стягнення 6997, 08 грн. та заборонене його відчуження.

Такі відомості йому стали відомі із отриманого ним 13.03.2015 року витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 46482655 від 03.03.2015 року, виданого Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про заборону відчуження всього належного йому рухомого майна, який було надіслано йому поштою.

Вказана останньою постанова підлягає визнанню її судом неправомірною та незаконною, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішення розпочинається державним виконавцем у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

Виносячи постанову від 27.02.2015 року, заступник начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачова Катерина Володимирівна, на порушення ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» наклала арешт на все рухоме майно, що належить йому, та заборонила його відчуження при тому, що жодних вимог щодо виникнення, розміру та обов'язку погашення заборгованості йому не направлялось та ним не отримувалось, із причин, чого він не мав можливості, а ні добровільного виконання таких вимог, а ні оскарження розміру боргу.

Вказаною постановою заступником начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачовою Катериною Володимирівною порушені його права власника належного йому рухомого майна, шляхом неправомірних арешту та заборони його відчуження нею, на винесення якої є передчасним та сума боргу значно перевищує розмір платежів, присуджених до сплати ним судом, а обчислення цього розміру проводилось на підставі постанови державного виконавця, який самовільно визначив період платежів.

Підлягає також визнанню судом незаконною та неправомірною постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 02.03.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1, яку було направлено ПрАТ «Автотранспортне підприємство №2», за адресою: м. Київ, вул. Козелецька, 24. Вказаною постановою вирішено, проводити утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, у розмірі 50 % усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до погашення заборгованості розміром 6997, 08 грн., як таку, що порушує його права.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2014 року (пр. № 2-р759/114 ун. № 759/975/14-ц) про роз'яснення рішення, скасовано ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, а ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 26 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про роз'яснення рішення.

Як видно із інформації про виконавче провадження, розмір його заборгованості по аліментам - 6997, 08 грн. визначений за довідкою розрахунком від 27.02.2015 року, складеного невідомою особою, розмір боргу за якою обчислений за постановою державного виконавця, а також цей розмір визначався на підставі скасованої ухвали суду, тому підлягає визнанню її судом, неправомірною та скасуванню, оскільки при правильному обчисленні за розміром, визначеним виконавчим документом наявна значна переплата ним аліментів

Крім того, підлягають визнанню неправомірною та незаконною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по ненаправленню йому копій довідки-розрахунку від 27.02.2015 року, вимоги та постанов посадової особи державної виконавчої служби від 27.02.2015 року та 02.03.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно, що належить йому, а також про звернення стягнення на заробітну плату, невчинення дій по чому порушує ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч.1 якої, копії постанови державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Із викладених мотивів, скарга підлягає задоволенню судом.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу, з врахуванням її уточнень, підтримав.

Суб'єкти оскарження, заінтересована особа повторно не з'явилися в судове засідання, належним чином про час, місце слухання справи повідомлялися, тому суд, враховуючи думку представника скаржника, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути скаргу по суті у їх відсутність.

Ухвалою суду від 10 червня 2016 року по цій справі Святошинським районним судом м. Києва винесена ухвала, якою закрито провадження по даній справі в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність Начальника ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по неприйняттю жодних рішень за його заявою від 13.01.2014 року про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 10.10.2013 року.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві знаходилось виконавче провадження № 40165673 по примусовому виконанню виконавчого листа №2/759/1139/2013, виданого 01.07.2013 р. Святошинським районним судом м. Києва, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн., але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2012 року, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Шепітько Анни Іванівни від 10.10.2013 р. звернене стягнення на заробітну плату боржника - ОСОБА_1, а п.2 резолютивної частини постанови зазначено: проводити з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків утримання у розмірі 50 % до погашення заборгованості (борг нараховувати з 17.07.2013 року), а далі в твердій грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 звертався до Начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві із заявою від 13.01.2014 року про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 10.10.2013 року, якою просив виключити із пункту другого її резолютивної частини слова «щомісячно», яке відсутнє в резолютивній частині рішення, однак, його заява залишилась нерозглянутою та його неповідомлено про прийняте за нею рішення.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 27.02.2015 року накладений арешт на все рухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 у межах суми стягнення 6997, 08 грн. та заборонене його відчуження. Дана постанова винесена на підставі довідки-розрахунку від 27.02.2015 року, згідно до якої заборгованість по аліментам станом на 01.02.2015 року складає 6997, 08 грн.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 02.03.2015 року звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1, яку було направлено ПрАТ «Автотранспортне підприємство №2», за адресою: м. Київ, вул. Козелецька, 24. Вказаною постановою вирішено проводити утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, у розмірі 50% усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до погашення заборгованості розміром 6997, 08 грн.

Дії посадової особи державної виконавчої служби по винесенню нею постанови від 27.02.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно із забороною його відчуження, що належить боржнику - ОСОБА_1 в межах суми стягнення 6997, 08 грн. та дії по винесенню постанови державного виконавця від 02.03.2015 року про звернене стягнення на заробітну плату ОСОБА_1, якою вирішено проводити утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, у розмірі 50 % усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до погашення заборгованості розміром 6997, 08 грн., підлягають визнанню їх судом неправомірними, як такі, що порушують права ОСОБА_1

Підлягає визнанню неправомірною та незаконною бездіяльність заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по ненаправленню ОСОБА_1 копій довідки-розрахунку від 27.02.2015 року, вимоги та постанов посадової особи державної виконавчої служби від 27.02.2015 року та 02.03.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно, що належить йому, а також про звернення стягнення на заробітну плату.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням ч.1 ст.124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» цим законом визначаються умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За змістом ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Частинами 1, 2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено: 1. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. 2. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

За приписами ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Із системного аналізу змісту статей Законів України «Про виконавче провадження», «Про державну виконавчу службу», ч.2 ст. 19 Конституції України випливає, що до повноважень державної виконавчої служби, а відтак і до повноважень державних виконавців належить точне та своєчасне виконання рішень судів у порядку, встановленому законом, яким не передбачено прав державного виконавця на самостійне збільшення ним присудженої судом суми боргу, або порядку його визначення, що ст.ст. 55, 124 Конституції України, нормами ЦПК України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів» віднесено до компетенції судів, привласнення прав яких іншими органами чи посадовими особами не допускається.

В постанові державного виконавця державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Шепітько Анни Іванівни від 10.10.2013 р. зазначено про звернене стягнення на заробітну плату ОСОБА_1: проводити з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків утримання у розмірі 50% до погашення заборгованості (борг нараховувати з 17.07.2013 року), а далі в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1

При цьому у вступній частині постанови вірно зазначена резолютивна частина рішення суду: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1000, 00 грн., тобто слова «щомісячно» резолютивна частина рішення суду та виконавчий документ не містять.

Виносячи постанову від 10.10.2013 року, якою періодичні платежі боржника по аліментам визначені в розмірі 1000, 00 грн., з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Солом'янського управління юстиції у м. Києві Шепітько Анни Іванівни у порушення вищевказаних вимог закону неправомірно включила в постанову слово «щомісячно», визначивши таким чином період платежів у той час, коли виконавчий документ та рішення суду не містять такого припису щодо тривалості періодів стягнення, чим державний виконавець фактично із власної ініціативи поклав на боржника обов'язок по сплаті присудженої судом суми у розмірі, що не співвідноситься з встановленим судом.

На підставі зазначеної постанови виконання рішення суду відбувалось не у відповідності до визначеного ним порядку, оскільки за чинною редакцією резолютивної частини рішення суду, яке виконується, розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1, не може перевищувати 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, оскільки інша присуджена судом сума у розмірі 1000 грн., без визначення періодичності її сплати, є значно меншою ніж та, яка підлягає стягненню за мінімальним встановленим законом розміром аліментів на протязі всього часу стягнення.

Відповідно до ч.З ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Як з'ясовано в ході розгляду скарги, 13.03.2015 р. ОСОБА_1 стало відомо про винесення постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 27.02.2015 р., якою накладений арешт на все рухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1, у межах суми стягнення 6997, 08 грн. та заборонене його відчуження.

Як зазначив ОСОБА_1 у скарзі та підтвердив його представник у судовому засіданні, і що знайшло своє підтвердження в ході слухання справи, такі відомості ОСОБА_1 стали відомі із отриманого ним 13.03.2015 року витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 46482655 від 03.03.2015 року, виданого Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про заборону відчуження всього належного йому рухомого майна, який було надіслано йому поштою.

Вказана останньою постанова підлягає визнанню її судом неправомірною та незаконною, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішення розпочинається державним виконавцем у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його астку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Виносячи постанову від 27.02.2015 року, заступник начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачова Катерина Володимирівна, на порушення ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» наклала арешт на все рухоме майно, що належить ОСОБА_1, та заборонила його відчуження при тому, що жодних вимог щодо виникнення, розміру та обов'язку погашення заборгованості ОСОБА_1 не направлялось та ним не отримувалось, а тому він не мав можливості ні добровільно виконати такі вимоги, ні оскаржити розмір боргу.

Вказаною постановою заступником начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачовою Катериною Володимирівною порушені права власника належного ОСОБА_1 рухомого майна, шляхом неправомірних арешту та заборони його відчуження, винесення якої було передчасним, а сума боргу не співвідноситься з розміром платежів, присуджених до сплати ним судом, а обчислення цього розміру проводилось на підставі постанови державного виконавця, який самовільно визначив період платежів.

Підлягає також визнанню судом незаконною та неправомірною постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 02.03.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1, яку було направлено ПрАТ «Автотранспортне підприємство №2», за адресою: м. Київ, вул. Козелецька, 24. Вказаною постановою вирішено, проводити утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, у розмірі 50% усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до погашення заборгованості розміром 6997,08 грн., як таку, що порушує його права.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2014 року (пр. № 2-р759/114 ун. № 759/975/14-ц) про роз'яснення рішення, скасовано ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, якою відмічено, що недоліки резолютивної частини рішення можуть бути виправлені шляхом ухвалення додаткового рішення, а ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 26 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про роз'яснення рішення. Додаткове рішення по цивільній справі не виносилось.

Як видно із інформації про виконавче провадження, розмір заборгованості ОСОБА_1 по аліментам - 6997,08 грн. визначений за довідкою-розрахунком від 27.02.2015 року, і розмір боргу за якою обчислений за постановою державного виконавця, а також цей розмір визначався на підставі скасованої ухвали суду, тому підлягає визнанню її судом, неправомірною та скасуванню, оскільки явна неправильність обчислення заборгованості за розміром, визначеним виконавчим документом, на предмет її переплати.

Підлягають визнанню неправомірною та незаконною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві по ненаправленню ОСОБА_1 копій довідки-розрахунку від 27.02.2015 року, вимоги та постанов посадової особи державної виконавчої служби від 27.02.2015 року та 02.03.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно, що належить йому, а також про звернення стягнення на заробітну плату, невчинення дій по чому порушує ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч.1 якої, копії постанови державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постановою заступника начальника ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Ткачовою К.В. від 15.07.2015 р. було повернуто виконавчий лист про стягнення аліментів стягувачці ОСОБА_4 по її заяві.

Встановлення факту закінчення виконавчого провадження не дає підстави для висновку про неможливість відновлення порушених прав сторони виконавчого провадження.

Суд, задовольняючи скаргу ОСОБА_1, враховує наявність ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2016 р., якою скасовано постанову старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Пилипчука К.Р. від 05.02.2016 р. ВП №50033053 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/759/1139/13, виданого 01.07.2013 р. Святошинським районним судом м. Києва. При цьому, ухвала мотивована тим, що оскільки резолютивна частина рішення суду не містить періодичності сплати аліментів кінцевого періоду їх сплати, то у такому разі державний виконавець помилково в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження поклав обов'язок на боржника щодо щомісячної сплати аліментів у розмірі 1000 грн. Винесення 08.04.2016 р. постанови старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Черкасовим Є.В. ВП №50774756 про відкриття нового виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/759/1139/13, виданого 01.07.2013 р. Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4, не змінює суті та правильності прийнятих судових рішень по процесуальним питанням виконання рішення суду про стягнення аліментів у ході іншого виконавчого провадження.

Скарга не підлягає задоволенню в частині зобов'язання Начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 13.01.2014 р. про виправлення помилки в постанові державного виконавця від 10.10.2013 р. Суд не погоджується з позицією скаржника та його представника в тому, що таке порушення є триваючим, і із спливом строку на оскарження встановлений законом обов'язок вказаної посадової особи на розгляд його заяви про виправлення помилки в постанові державного виконавця не припинився, а тому не суперечить закону розгляд судом скарги на таку бездіяльність, яка тривала у часі без перевищення десяти днів, які передували зверненню ОСОБА_1 до районного суду зі скаргою, яка містить відповідну вимогу. По неправомірній бездіяльності вказаної посадової особи вже виносилась ухвала суду від 16.04.2015 р., що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.11.2015 р., і таким вирішенням спірного питання закінчився її розгляд по суті, дана відповідна оцінка таким правовідносинам, отже не має законних підстав вважати таке порушення триваючим і зобов'язувати начальника органу державної виконавчої служби розглянути заяву скаржника по справі від 13.01.2014 р.

Не підлягає задоволенню скарга в частині зобов'язання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачову Катерину Володимирівну; Начальник відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Костенко Людмила Іванівна, усунути допущені порушення, або іншим шляхом поновити ОСОБА_1 порушені права.

Такі вимоги не вмотивовані та не розкриті ні в мотивувальній частині скарги, ні в резолютивній частині скарги ОСОБА_1, а також і представником скаржника в судовому засіданні, суд же повинен діяти лише в межах заявлених та обґрунтованих вимог.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»,що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі ії.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не пропущено строк звернення зі скаргою до суду, виходячи з моменту, коли він дізнався про порушення свого права, що знайшло своє підтвердження в ході розгляду скраги.

Тому, законні права ОСОБА_1, що були порушені в ході виконавчого провадження, підлягають відновленню, а його скарга підлягає задоволенню в об'ємі, визначеному судом.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, суд покладає на ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в розмірі 275 грн. 60 коп. згідно Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 32, 52 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 1, 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1, суб'єкти оскарження: Солом'янське районне управління юстиції у м. Києві в особі Відділу державної виконавчої служби, Начальник Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Костенко Людмила Іванівна, заступник начальника Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Ткачова Катерина Володимирівна, державний виконавець Шепетько Анна Іванівна, заінтересована особа ОСОБА_4 на рішення, дії і бездіяльність державних виконавців та інших посадових осіб державної виконавчої служби задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни по ненаправленню ОСОБА_1 копій довідки-розрахунку від 27.02.2015 року, вимоги та постанов посадової особи державної виконавчої служби від 27.02.2015 року та 02.03.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно, що належить йому, а також про звернення стягнення на заробітну плату.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 27.02.2015 року, про накладення арешту на все рухоме майно та заборони його відчуження, що належить боржнику - ОСОБА_1, у межах суми стягнення 6997,08 грн.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Ткачової Катерини Володимирівни від 02.03.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 6997, 08 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві на користь держави судові витрати по справі у розмірі 275 гривень 60 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційні скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копій цієї ухвали.

Суддя