Номер провадження: 22-ц/785/5886/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Артеменка І.А.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП посилаючись на те, що 07.07.2015р. близько 18-30 на пр. Шевченка біля будинку № 6/2 в м. Одесі відповідач ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1 не обрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 яким керувала позивач, внаслідок чого її автомобіль отримав значні пошкодження.

Постановою суду у справі про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП.

Сума збитків склала 93775,52 грн.

Страхова компанія, якою було застраховано відповідальність ОСОБА_2, сплатила суму шкоди в обємі передбаченим страховим полісом 50000 грн., а іншу частину суми просила стягнути з ОСОБА_2.

Також просила суд стягнути з нього суму за проведення експертного дослідження у розмірі 600 грн., 8000 грн. за користування іншим автомобілем та 3000 грн. у якості моральної шкоди, яку вмотивувала тим, що позбавлена можливості користуватися своїм автомобілем, а після ДТП відчуває почуття тривоги та невпевненості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у якості матеріальної шкоди 43775,52 грн. та у якості моральної шкоди 3000 грн. і судові витрати 551,21 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 частково суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 07.07.2015р. близько 18-30 на проспекті Шевченка біля будинку №6/2 в м. Одесі відповідач ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, не витримав безпечної дистанції і порушуючи вимоги п.13.1Правил дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався попереду та яким керувала позивач і який належить їй на праві власності, внаслідок чого автомобіль останньої отримав значні пошкодження. Ці обставини встановлені постановою Київського районного суду у справі про адміністративні правопорушення від 6.08.2015р. відносно відповідача за ст.124 КУпАП, а тому у розмінні ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Згідно аварійного сертифікату №339-07/15-1 від 15.07.2015р. вартість матеріальних збитків завданих автомобілю позивача внаслідок ДТП склала 93775,52 грн. Страхова компанія «Скайд», якою було застраховано відповідальність відповідача ОСОБА_2, сплатила позивачці суму шкоди в розмірі ліміту відповідальності, передбаченим страховим полісом 50000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, з відповідача на користь позивача в порядку ст.1194ч.2 ЦК України підлягає стягненню сума, що є різницею між розміром фактично завданих збитків (93775,52 грн.) та відшкодованих позивачу страховою компанією (50000 грн.), тобто 43775,52 грн.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Правильним є висновок суду, що оскільки в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивач зазнала психологічного стресу та переживань, її нормальні життєві устої було порушено, звичний для неї спосіб життя змінився, вона вимушена приймати міри до організації свого життя, позбавлена можливості користуватися власним автомобілем та звертатися до суду за відновленням порушеного права, що у сукупності завдавало їй душевних страждань, правильно вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 600 грн. за проведення експертного дослідження транспортного засобу та 8000 грн. за користування іншим транспортним засобом, через пошкодження свого, суд правильно вважав такі вимоги необґрунтованими, оскільки доказів проведених позивачем витрат у вказаних розмірах, у розумінні вимог ст.10 та 60 ЦПК України, сторона позивача суду не надала.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення судом норм процесуального права в частині прав відповідача, визначених ст. 27 ЦПК України щодо неналежного сповіщення відповідача про розгляд справи, отримання копії оскаржуваного рішення з порушенням строків, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

ОСОБА_4