АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/47/16-ц Головуючий в І інстанції: Спічак О.Б.
Номер провадження: №22-ц/791/1479/2016 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.
суддів: Борка А.Л.,
Орловської Н.В.
секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину, додаткових витрат на дитину та аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:
04 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином повноліття; стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином трирічного віку; стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 500грн. щомісячно.

Позов обґрунтувала тим, що вона з 18.11.2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому відділом державної РАЦС Чаплинського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 119, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося, оскільки вони не зійшлись характерами, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини були припинені у лютому 2016 року, шлюб носить формальний характер, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з нею, вона несе витрати по його утриманню, сама ніде не працює. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, проте дитина потребує ще й додаткового догляду, оскільки хворіє на синдром рухових порушень з лівостороннім гепарезом, що ставить її в важке матеріальне становище. Вважає, що на підставі ч.ч.2, 4 ст.84 СК України має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач працює в Херсонському обласному військовому комісаріаті, має стабільну заробітну плату і не має інших утриманців.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05.05.2016 року, позов задоволено частково. Суд вирішив: шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 листопада 2014 року у відділі державної РАЦС Чаплинського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 119 розірвати; стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2016 року та до повноліття дитини; стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 року в розмірі 350 грн. щомісячно; стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, починаючи з 04.04.2016 року. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Вирішено питання про судові витрати.

У своїх апеляційній скарзі, доповненні та письмових змінах до апеляційної скарги, з урахуванням пояснень при апеляційному розгляді справи, відповідач просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 всіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку та про стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 350грн. щомісячно й ухвалити нове рішення про відмову в позові в зазначеній частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказав, що суд не врахував ту обставину, що він не може надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки його заробітна плата залежить від преміальних і не є сталою. Всього доходу 4723грн., а видатків з урахуванням аліментів на сина ОСОБА_4 та на дружину і додаткових витрат на сина ОСОБА_4 6274грн. Також вказав, що суд не звернув уваги на те, що він змушений орендувати житло за 1600грн. в м.Херсоні, сплачувати комунальні платежі, також витрачає кошти на проїзд до роботи, предмети першої необхідності та на своє лікування після проходження військової служби за мобілізацією з 22.03.2014 року по 12.03.2015 року. Також зазначив, що суд неуважно розгляну документи щодо здоров`я їх сина ОСОБА_5 , оскільки лікуючий лікар Дитячої обласної поліклініки невропатолог ОСОБА_6 на його звернення повідомив про те, що у дитини відсутній діагноз синдром рухових порушень з лівостороннім геміпарезом. Заявник зазначив, що не відмовляється від свого сина, в силу своїх можливостей надає допомогу, проте позивачкою не доведено необхідність додаткових витрат на сина. Також вказав, що має кредитні зобов`язання, що підтверджується довідкою з банку.

Таким чином, судове рішення оскаржується лише в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів та в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 350грн. щомісячно і не оскаржується в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Відповідно до копій свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини: сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу ДРАЦС Чаплинського РУЮ у Херсонській області зроблено відповідний актовий запис за №119 від 18.11.2014 року; від шлюбу мають сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6, 7).

Малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір?ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою ТОВ ?Шумен? № 1073 від 04.04.2016 року (а.с.9).

Відповідно до довідки Херсонського ясла-садок №38 №01-01/53 від 04.04.2016 року ОСОБА_2 дійсно працює у Херсонському ясел-садку №38 на посаді помічника вихователя і на час видачі довідки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку з 05.05.2015 року по 16.03.2018 року (а.с.8).

Згідно довідки від 11.04.2016 року заробітна плата відповідача за березень 2016р складає 5360,15грн. (а.с.24).

Згідно довідки про заробітну плату державного службовця ЗСУ ОСОБА_1 за квітень 2016 року останньому було виплачено 4723,37грн. (а.с.87).

Згідно копії договору житлового приміщення від 14.03.2016р відповідач орендує житло у ОСОБА_7 , предмет оренди домоволодіння АДРЕСА_2 , орендна плата 1600грн. на місяць (а.с.49).

Згідно копії консультативного висновку спеціаліста під питанням стоїть те, що ОСОБА_3 хворіє на синдром рухових порушень з лівостороннім гепарезом (а.с.11-14).

При апеляційному розгляді справи позивачкою надана копія запису огляду сина неврологом від 31.05.2016 року, який написано частково нерозбірливо, відповідно до якого дитина ходить впевнено, відзначається вальгусна деформація стоп. Встановлений діагноз: наслідки перинатального враження Ц.Н.С. Астеноневратичний синдром. Вальгусна деформація стоп. Призначення: 1) Продовжити прийом Кальція S по 2,5мг 2 р на день до 1 місяця. 2) Ортопедичне взуття. 3) Курс масажа№10 3 рази на рік. 4) Курс фізіолікування. 5) Пігулки Дормінілед 1 п 3 рази на день протягом 1 місяця. 6) Пігулки Гліцин а1 по 1/2 п 3 рази на день до 1 місяця.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав письмові докази суду першої інстанції, серед яких: довідка про заробітну плату державного службовця ЗСУ ОСОБА_1 за березень 2016 року, згідно якої останньому було виплачено 5360,15грн. (а.с.24); копія амбулаторної картки хворого ОСОБА_1 , копія направлень на аналізи та томографію, довідка про проходження військової служби по мобілізації в період з 22.03.2014 року по 12.03.2015 року (а.с.40); також надано копії чеків про придбання дитячих іграшок та продуктів харчування (а.с.41, 42); копії чеків про поповнення картки за номером на 1000 та на 320 грн. (а.с.43); довідка про заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ ?ПриватБанком? за договором про надання споживчого кредиту на суму 948,76грн. (а.с.44, 53-56); довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста відділу соціального забезпечення з 28.04.2015 року по теперішній час, на час перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.48). Крім того, відповідачем надано договір оренди жилого приміщення від 14.03.2016 року, відповідно якого відповідач орендує частину домоволодіння, по АДРЕСА_3 , площею 57кв.м за 1600грн. на місяць та сплачує комунальні послуги згідно показів приладів обліку (п.3.1, 3.2) (а.с.49).

При апеляційному розгляді справи та у своїх скарзі, доповненні та зміні скарги відповідач зазначив, що його зарплата не є сталою, у січні 2016р вона склала 4865грн., у березні 5360грн., у квітні 4723грн. У випадку залишення рішення без змін він буде позбавлений засобів існування, оскільки має недостатній дохід, його витрати на місяць недостатні для того, щоб сплачувати аліменти на дружину та додаткові витрати на сина, зокрема, орендна плата житла згідно договору складає 1600грн., сплата комунальних платежів 640грн., продукти харчування 680грн., засоби гігієни та першої необхідності 295грн., проїзд маршрутним таксі 132грн., невропатичні ліки 240грн., ліки для лікування дистонії, гіпертонії та тахікардії 190грн., каплі для очей 2 флакони на місяць по 84грн. 164грн. При цьому він зазначив, що проходив військову службу за мобілізацією з 22.03.2014р по 12.03.2015р, після демобілізації в нього почали з`являтися хвороби, отже необхідне лікування. В нього впав зір до 15% на обидва ока, надав копію своєї амбулаторної карти, з якої можна лише зробити висновок про те, що відповідач скаржиться на біль в області серця, учащенне серцебиття, головний біль, консультації в хірурга, терапевта, проблеми із зором, решта записів лікарів нерозбірлива. Однак, відповідач зазначив, що в нього не встановлена офіційно будь-яка конкретна хвороба, жодних лікарських документів з приводу цього в нього немає. Хоча йому й необхідні операція по видаленню каменю в нирках та післяопераційне лікування на 6400грн., масажи спини та шийного відділу 850грн., операція по корекції зору та післяопераційне лікування ё15000грн., МРТ головного мозку 860грн., ЕЕГ, РЕГ, Ехо ЕТЕ 740грн., аналіз гормонів щитовидної залози 640грн. Крім того, він має кредитні зобов`язання.

Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то колегія суддів виходить з наступного.

В силу ч.2, 4, 6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6).

Середній дохід відповідача за березень-квітень 2016 року склав згідно довідки 5041,76грн. (5360,15 + 4723,37 : 2).

Доведені щомісячні витрати відповідача складають 3347грн. на місяць (1600грн. на оренду житла + 640грн. комунальні послуги + 680грн. харчування + 295грн. засоби гігієни та першої необхідності + 132грн. проїзд міським транспортом). Стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина складають 1260,44грн. (5041,76 : 4).

Отже, загальні щомісячні витрати відповідача разом з аліментами на неповнолітнього сина складають 4607,44грн. (3347грн. + 1260,44грн.).

Однак, на думку колегії суддів, є недоведеною щомісячна вартість проведення решти процедур, на які посилається відповідач, оскільки ним не надано допустимих та належних доказів їх необхідності, вартості та періодичності.

Отже, за винятком витрат у позивача в остатку залишається щомісячно 434,32грн.

Позивачка, крім отримуваних щомісячно 860грн. на сина ОСОБА_4 як допомога по народженню, іншого доходу немає. При цьому суд не може враховувати отримувані нею від іншого чоловіка аліменти на старшого сина, 2009р.н. в розмірі 1/4 доходу.

Задовольняючи позов в частині стягнення аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, суд врахував лише розмір стягнутих аліментів на користь сина та додаткові щомісячні витрати в сумі 350 грн.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього суд дійшов при порушенні норми матеріального і процесуального права, що згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в цій частині.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що відповідач орендує житлове приміщення за 1600грн. на місяць, що підтверджується письмовим договором і що не спростовано, сплачує за нього комунальні послуги, має інші вказані вище й доведені щомісячні витрати в розмірі 3347грн., які колегія суддів вважає сприйнятними, звичайними в даній місцевості та зовсім не завищеними.

Враховуючи зазначені обставини, з урахуванням ч.6 ст.84 СК України, колегія суддів вважає, що відповідач не може надавати позивачці матеріальну допомогу. При цьому слід враховувати наявність непередбачуваних видатків, необхідність лікування, нестабільний характер заробітної плати відповідача. А тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати й ухвалити нове про відмову в позові.

Що стосується вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.185 СК України: той з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ч.1); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2).

Задовольняючи позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 350грн. щомісячно, суд виходив з того, що дитина, яка має синдром рухових порушень з лівостороннім гемапарезом, потребує ці витрати, а саме платні масажі раз на 3 місяці, ортопедичне взуття тощо.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього суд дійшов при порушенні норми матеріального і процесуального права, що згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в цій частині.

При апеляційному розгляді справи позивачці в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз`яснено право на подання доказів щодо її вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину та роз`яснено, що наслідком невчинення цього може бути відмова в позові в цій частині.

Нею надана зазначена вище копія запису огляду сина неврологом від 31.05.2016 року.

Цей огляд та матеріали справи не свідчать про наявність офіційно встановленої хвороби сина синдром рухових порушень, лівосторонній гемапарез. Такий діагноз відповідною комісією не встановлений. Однак наявна деяке відхилення від норми, а саме наслідки перинатального враження Ц.Н.С., астеноневратичний синдром, вальгусна деформація стоп. Лікарем було призначено ортопедичне взуття й відповідне лікування, зокрема, пігулки, масаж, фізіолікування. Однак його тривалість становить до 1 місяця. Крім того, не наведено доказів вартості такого лікування, як і не надано доказів вартості ортопедичного взуття та періодичності його придбання.

Таким чином, позивачкою на теперішній час не доведена належними доказами щомісячна вартість додаткових витрат на дитину, на які вона посилається. Зазначена нею сума в 500грн. щомісячно містить ознаки припущення та не свідчить про встановлення дійсного факту.

Суд першої інстанції, стягуючи додаткові витрати на дитину в розмірі 350грн. щомісячно, не звернув увагу на недоведеність наявності відповідної офіційно встановленої хвороби у сина ОСОБА_5 та вартості щомісячних додаткових витрат на дитину.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на дитину слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

Проте, позивачка не позбавлена в майбутньому у випадку з міни обставин пред`явити позов про стягнення на свою користь аліментів на утримання, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини або мати право на відшкодування понесення додаткових витрат на дитину після їх фактичного понесення разово.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, ч.ч.2, 4, 6 ст.84, ст.185 СК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 350грн. щомісячно, а також в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 скасувати й ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті вказане рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ А.Л. Борко
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська