У х в а л а

7 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 8 квітня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Баришівський районний суд Київської області рішенням від 8 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, ухвалив стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») на його користь 11 тис. 29 грн 85 коп., а також 243 грн 60 коп. судового збору на рахунок для суду першої інстанції.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 7 вересня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження у зазначеній справі за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

23 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 8 квітня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 1071 Цивільного кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня і 18 листопада 2015 року, 16 березня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 7 вересня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що з відкритого позивачем банківського рахунку банк списав грошові кошти за відсутності розпорядження клієнта та передбачених законом або укладеним між сторонами договором підстав; при цьому банк не надав доказів наявності заборгованості у позивача, а тому безпідставно списані кошти підлягають стягненню на його користь.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 1 квітня 2015 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, погодився з його висновком про те, що позивач допустив утворення заборгованості за кредитним договором, а тому дії відповідача (банку) щодо списання грошових коштів з карткового рахунку слід вважати такими, що вчинені відповідно до умов договору;

- в ухвалі від 18 листопада 2015 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, указав на те, що зазначене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права;

- в ухвалі від 16 березня 2016 року касаційний суд, залишивши в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, погодився з його висновком про те, що внаслідок невиконання позивачем умов кредитного договору утворилась заборгованість; під час відкриття карткових рахунків на отримання споживчого кредиту та заробітної плати позивач погодився на договірне списання грошових коштів, тому банк правомірно здійснив таке списання з рахунку позивача на погашення кредитної заборгованості.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 8 квітня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 25 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема