Справа № 212/1154/2012 Провадження № 22-ц/772/581/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «ОСОБА_7 ОСОБА_1» до Науково-виробничого підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Медівін», ОСОБА_6, Науково-виробничого підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні медичні технології» про стягнення боргу,

у с т а н о в и л а :

ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року задоволено подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_8 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання ним зобов'язань, по зведеному виконавчому провадженню №44201787 про стягнення з ОСОБА_6 на користь юридичних осіб заборгованості у розмірі 2 937 917 грн. 90 коп.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Перевіривши додержання вимог закону при постановленні ухвали, її законність і обґрунтованість, у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню через наступне.

Задовольняючи подання державного виконавця та обмежуючи тимчасово ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, як це вбачається із змісту оскаржуваної ухвали суду, що матеріали подання містять достатньо доказів про ухилення боржника від виконання відповідного судового рішення, що державним виконавцем вчинено необхідних заходів для вчасного виконання боржником судового рішення, при цьому боржник протягом тривалого періоду не здійснив жодних дій по виконанню зобовязання покладеного рішенням суду.

Проте, висновки суду частково є помилковими і до таких висновків суд дійшов передчасно, оскільки неповно зясував обставини, що мають значення для справи та порушив порядок, встановлений для розгляду справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Встановлено, що відповідно до виконавчого листа від 21.02.2013 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 212/1154/2012, з науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Медівін», ОСОБА_6 та науково - впроваджувального підприємства з обмеженою відповідальністю «Сучасні медичні технології» стягнуто солідарно на користь ПАТ «ОСОБА_10 ОСОБА_9» в особі Вінницької обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/764 від 26.12.2007 року у сумі 4009244 грн. 00 коп. та 3219,00 грн. судового збору. На підставі даного виконавчого листа була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 43346213 від 19.05.2014.

Згідно виконавчого листа, виданого 26.01.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/25117/14-ц, з ОСОБА_6 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.09.2011 року у сумі 25487 грн. 67 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі цього виконавчого листа була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46635102 від 24.02.2015.

Висновок суду про те, що матеріали подання державного виконавця містять достатньо доказів про ухилення боржника від виконання відповідного судового рішення є безпідставним, оскільки матеріали не містять жодного доказу про ухилення ОСОБА_6 від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Подання державного виконавця, крім посилання на те, що боржник добровільно не виконує рішення суду, не містить будь - яких обґрунтованих доводів з посиланням на докази про те, що ОСОБА_6 саме ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Надані суду разом із поданням докази, зокрема копія виконавчого листа, постанова про відкриття виконавчого провадження, запити державного виконавця та відповіді на них, заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про внесення подання до суду про обмеження права виїзду також не підтверджують факт, що боржник ОСОБА_6 ухиляється від виконання рішення по сплаті боргу.

За таких обставин при вирішенні вказаного питання суд повинен був сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи в межах положень цивільного процесуального законодавства та норм матеріального права які регулюють вказане питання.

Разом із тим, вирішуючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України суд, усупереч положенню частини 4 статті 10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, які, як це вбачається із суті питання яке вирішується судом, мають значення для правильного його вирішення.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За правилами пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

З аналізу зазначених норм вбачається, що саме по собі невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього рішенням зобов'язань, а тому виходячи із обґрунтування подання державного виконавця та за наявних у справі доказів визнати обґрунтованою і законною оскаржувану ухвалу не можна.

ї

Відповідно до частини 1 статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Відповідно до частини 2 цієї статті цього Кодексу суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Ураховуючи той факт, що розгляд подання відбувся без участі державного виконавця, вбачається, що встановлені судом обставини не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, тобто безпідставно встановлені.

Отже, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення подання. Наведені у оскаржуваній ухвалі суду висновки ґрунтуються на припущеннях, що в силу положень частини 4 статті 60 ЦПК України про доказування є неприпустимим.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що суд вирішуючи це питання порушив порядок, встановлений для його вирішення не вчинивши всіх процесуальних дій необхідних для зясування всіх обставин справи.

З метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суд має зясувати, чи дійсно боржник свідомо не виконує належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Оскільки тягар доказування покладається на державного виконавця, в силу положення частини 2 статті 10 ЦПК України, а останній не зявився у судове засідання, то при відсутності належних доказів, зокрема про ухилення від виконання зобовязань покладених на боржника рішенням, суд зобовязаний був визнати явку державного виконавця до суду обовязковою для зясування обґрунтованості внесеного подання та витребувати докази, і лише у випадку неявки до суду державного виконавця та неподання до суду витребуваних документів виконавчого провадження, суд може відмовити у задоволенні подання.

Проте, як зазначено вище, суд не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, які мають значення для правильного вирішення питання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За правилами пункту 1 частини 1 цієї статті цього Кодексу ухвала суду першої інстанції може бути залишена без змін апеляційним судом лише у випадку постановлення цієї ухвали судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Оскільки судом першої інстанції крім порушень норм процесуального права допущено також порушення порядку, встановленого для вирішення цього питання, що призвело до передчасного та неправильного його вирішення, то відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

При новому розгляді цього питання слід усунути допущені порушення щодо порядку, встановленого для його вирішення та щодо всебічного і повного зясування обставин необхідних для правильного вирішення питання.

На підставі викладеного вище, керуючись статтею 303, пунктом 3 частини 1 статті 312, статті 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук