У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом.

Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, що було видане Рівненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області 02 листопада 2012 року (реєстровий номер 1-1744) на ім'я ОСОБА_3 щодо майна ОСОБА_5, яка померла 18.04.2012 року, у виді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Колгоспна, 5, в с. Забороль Рівненського району Рівненської області, зазначивши, що ОСОБА_4 має право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Колгоспна, 5, в с. Забороль Рівненського району Рівненської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 18.04.2012 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права

Вказує, що з показів ОСОБА_4 вбачається, що вона знала про смерть матері, була присутня при похованні, їй було відомо про відкриття спадщини.

Позивач не зверталася до суду з позовом в порядку ч. 3 ст. 1272 ЦК України для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а також не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою для прийняття спадщини.

Довідка сільської ради та акт від 08.05.2014 року не відповідають дійсності, оскільки поясненнями свідків підтверджено, що ОСОБА_4 відвідувала матір періодично, а проживала у м. Рівне.

Жодних витрат на утримання спадкового майна позивачка не несла. В той час як ________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/123/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_6

Провадження № 22-ц/787/327/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_7

ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми у повному обсязі несла тягар утримання спадкового майна.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає судове рішення законним та обгрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом щодо цілої частини будинковолодіння, порушила законне право позивачки на отримання у власність 1/2 частини спадкового майна.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 18 квітня 2012 року померла мати сторін - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.10.2014 року, серії І-ГЮ № 163614 (а.с. 7).

Оскільки ОСОБА_3, у встановлений для того законом строк, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, 02 листопада 2012 року їй як спадкоємиці майна ОСОБА_5 державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в с. Забороль, вул. Колгоспна за № 5, Рівненського району, Рівненської області (а.с. 43).

Як вбачається з повідомлення завідувача Рівненської районної державної нотаріальної контори від 16.12.2015 року № 3342/02-14 ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, шляхом наданим для цього законодавством України. Вона є спадкоємцем на належну частку у спадковому майні ОСОБА_5 (а.с. 129).

Разом з тим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2014 року, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, а саме на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в селі Забороль, вул. Колгоспна, 5, Рівненського району, Рівненської області, у звязку з тим, що 02.11.2012 року за р. № 1-1744 на це майно вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом іншому спадкоємцю ОСОБА_3 (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується, зокрема, довідкою Заборольської сільської ради № 329 від 19.05.2014 року, а також актом, складеним депутатами Заборольської сільської ради від 08.05.2014 року (а.с. 12, 13).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є спадкоємицями майна померлої ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не проживала зі спадкодавцем, а також не звернулася протягом встановленого законом строку зі заявою про прийняття спадщини, а тому не має права на свою частку у спадковому майні, не знайшли свого підтвердження.

Згідно положень ст.1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки відсутня згода ОСОБА_3 на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, судом першої інстанції, згідно положень чинного законодавства, задоволено позов ОСОБА_4 та забезпечено її право, як спадкоємиці за законом, що прийняла спадщину, на одержання свідоцтва про право на спадщину.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_8 ОСОБА_7

Судді: С.В. Демянчук

ОСОБА_2