Справа № 211/4601/15-ц
Провадження № 2/211/308/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 червня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП «Укрпромтехнологія» про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП «Укпромтехнологія» про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що він на підставі договору № 1 від 26.07.2012 року про надання поворотної фінансової допомоги перерахував на поточний рахунок ТОВ «ПКП «Укпромтехнологія» 26.07.2012 року в якості поворотної фінансової допомоги грошові кошти в сумі 1 655 000,00 гривень, що під стверджується квитанцією № 1868572 Криворізької філії ПАТ «Фінанси та Кредит». Відповідно до умов договору кошти мали бути повернути йому 25.07.2013 року, але до цього часу він їх не отримував. Умови договору № 1 від 26.07.2012 року свідчать, що він є договором позики, тому що його предмет відповідає визначенню договору позики. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому зазначені кошти, але відповідач його вимоги ігнорує. 17.07.2015 року він звернувся з письмовою вимогою про погашення заборгованості, але заборгованість до цього часу так і не виплачена. У звязку з чим змушений звернутися до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 1 655 000,00 гривень та судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позові, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги № 1 від 26.07.2012 року у сумі 1 655 000,00 гривень та судові витрати понесені позивачем по справі.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти позову заперечували та посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів того, що між ним та відповідачем було укладено письмовий договір про надання ним поворотної фінансової допомоги, а перераховані ним кошти відповідно до № 1868572 Криворізької філії ПАТ «Фінанси та Кредит» були йому повернуті, просили в задоволені позову відмовити.

Вислухавши сторони, свідків дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоовленню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 26.07.2012 року в якості зворотної фінансової допомоги перерахував грошові кошти в сумі 1 655 000,00 гривень на рахунок ТОВ «ПКП «Укпромтехнологія» ( а.с. 7 копія квитанції). Позивачем по справі згідно паспортних даних є ОСОБА_1 ( а.с. 4 копія паспорту).

Договір № 1 від 26.07.2012 року, на який посилається позивач до суду надано не було. Відповідно до листа ТОВ «ПКП «Укпромтехнологія» від 18.08.2015 року оригінал договору № 1 про надання поворотної фінансової допомоги від 26.07.2012 року в архівних документах відсутній ( а.с. 64).

Відповідно до пп. 1.22.2 п. 1.22 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", чинного на момент перерахування коштів, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Аналогічна норма міститься і в пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 нині діючого Податкового кодексу України, відповідно до якого поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Таким чином, відносини з надання поворотної фінансової допомоги за своєю цивільно-правовою природою є позиковими, а тому на них поширюється дія ч. 1 ст. 1047 ЦК України, відповідно до якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Тобто для договору позики як поворотної фінансової допомоги з позивачем як юридичною особою встановлено обов'язкову письмову форму.

Крім того, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини укладені між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Проте, позивачем, який свої вимоги обгрунтовував ст.ст. 509, 526, 530, 629, 1046, 1049 ЦК України, суду не надав доказів того, що договір поворотної фінансової допомоги ним з відповідачем юридичною особою, було укладено у письмовій формі, у зв'язку з чим вказаний договір слід вважати нікчемним внаслідок недотримання обов'язкової письмової формі.

Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Отже, Договір № 1 від 26.07.2012 року на який посилається позивач, вказаний у якості підстави перерахування коштів відповідачу є нікчемними, а тому відповідно до положень ч.1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України, на сторону у справі покладено обов'язок доказування та зазначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

В той же час позивач свої вимоги обгрунтовує виконанням зобовязань за договором, при цьому доказів того, що вказаний договір відповідає вимогам ч.2 ст. 207 ЦК України суду не надає, в звязку з чим суд діючи в межах заявлених вимог, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 206, 208, 216, 218, 1047 ЦК України , ст. ст. 10, 57-61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП «Укрпромтехнологія» про стягнення боргу - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_6