Справа № 396/164/16-ц
Провадження № 2/396/164/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - суддіКкухарської Н.А.,

за участю секретаря - Стеценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби про припинення зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

в лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції про припинення зобов»язання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.02.2014 року, в порядку розподілу спільного майна подружжя виділено позивачеві ОСОБА_1 майна на суму 100 253,59 грн. Комплекс будівель по вул. Садовій, 29 в с. Шишкіне Новоукраїнського району Кіровоградської області, вартістю 134 561 грн. залишено у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частці кожному. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю в долях в розмірі 33 997,26 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат в розмірі 6 650 грн. Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2014 року виправлено арифметичну помилку у вказаному судовому рішенні та зазначено, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 різниця в долях в розмірі 16 998,63 грн., а не 33 997,26 грн. як було помилково зазначено у вищевказаному судовому рішенні. Вказане судове рішення на даний момент в повному обсязі не виконано та перебуває на виконанні у ВДВС Новоукраїнського МУЮ щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації судових витрат в розмірі 6 650 грн. та у ВДВС Южноукраїнського МУЮ в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різниця в долях в розмірі 16 998,63 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.05.2015 року, було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 312 250 грн., проценти в розмірі 51 134,55 грн., три відсотки річних в розмірі 7 952,05 грн., а всього - 371 336,60 грн., а також стягнуто судові витрати в розмірі 3 654 грн. Рішення набрало законної сили. За даним судовим рішенням ВДВС Новоукраїнського МУЮ відкрито виконавче провадження, але до цього часу сума боргу не сплачена.

Враховуючи викладене, просила суд, згідно ст. 601 ЦК України, припинити зобов'язання ОСОБА_1, яке виникло на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2013 року та ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2014 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різниці в долях в розмірі 16 998,63 грн., шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на вказану суму коштів.

29.03.2016 року в ході розгляду справи представник позивача зменшив розмір позовних вимог та просив суд припинити зобов'язання ОСОБА_1 на суму 16149,79 грн., яке виникло на підставі рішення Новоукраїнського районного суду кіровоградської області від 15.11.2013 року та ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різниці в доялх в розмірі 16998,63 грн., а також просив припинити зобов'язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1, яке виникло на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2013 року та рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 року на суму 16149,79 грн.

29.03.2016 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби.

11.05.2016 року представник позивача в ході розгляду справи уточнив позовні вимоги та просив суд зарахувати зустрічні однорідні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 16149,79 грн., оскільки на користь відповідача з позивача в період виконання рішення було стягнуто 848,87 грн, та зменшити на суму 16149,79 грн. розмір боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1, належного до стягнення згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Судові витрати вважав за можливе залишити по понесеним за позивачкою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в позові відмовити, оскільки, вважав, що рішення про стягнення сум як із нього, так і з позивачки мають виконуватись окремо, заперечував проти зарахування цих вимог. Одночасно зазначив, що прибутку не отримує, працює головою фермерського господарства на безоплатній основі. Виконавцями здійснюються відрахування у встановленому законом порядку та розмірі, однак, на даний час ним погашено лише присуджена до стягнення сума судового збору. Основна сума боргу не погашена, в зв"язку з мінімальним доходом. Провадяться виконавчі дії.

Представник третьої особи - Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби в судовому засіданні залишив вирішення спору на розсуд суду. Одночасно зазначив, що дійсно на виконанні у відділі знаходяться виконавчі листи про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу та судових витрат. Наразі відповідачем погашаються суми судового збору, а в частині стягнення основної суми боргу провадяться виконавчі дії, відповідно до ст. 52, 58 Закону україни "Про виконавче провадження".

Представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився. Подав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, вирішення спору залишив на розсуд суду, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.02.2014 року, в порядку розподілу спільного майна подружжя виділено позивачеві ОСОБА_1: автомобіль НОМЕР_1 вартістю 40 354,85 грн., трактор МТЗ-82.1 д.н 07938 МК вартістю 93 896 грн., всього на суму 134 250,85 грн.; а відповідачеві ОСОБА_3 виділено: причіп ПА 004 д.н В А 3168 XT вартістю 7 126,59 грн., автомобіль ВАЗ 212140 147 20 ЗНГ д.н. ВА 2385 AT вартістю 60 625 грн., мотоблок 2010 року вартістю 11 000 грн., бензопили 2 шт. 2010 року на суму 3 000 грн., електропилу 2010 року вартістю 1 500 грн., ноутбук «Неново» 2011 року вартістю 5 000 грн., принтер «Кенон» 2011 року вартістю 2 000 грн., міні електростанцію 2008 року вартістю 10 000 грн., телевізор «Самсунг» 2010 року вартістю 2 000 грн., всього на суму 100 253,59 грн. Комплекс будівель по вул. Садовій, 29 в с. Шишкіне Новоукраїнського району Кіровоградської області, вартістю 134 561 грн. залишено у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частці кожному. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю в долях в розмірі 33 997, 26 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат в розмірі 6 650 грн.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2014 року виправлено арифметичну помилку у вказаному судовому рішенні та зазначено, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 різниця в долях в розмірі 16 998,63 грн., а не 33 997,26 грн. як було помилково зазначено у вищевказаному судовому рішенні.

Відділом ДВС Южноукраїнського МУЮ на адресу суду направлено копію матеріалів виконавчого провадження, згідно якого 08.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 396/183/13-ц від 06.05.2014 року, виданого Новоукраїнським районним судом про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 33997,26 грн. 15.07.2014 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до виконання в УПФУ м. Южноукраїнська. 09.09.2014 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. 03.11.2015 винесено постанову про поновлення виконавчого провадження в зв"язку з надходженням ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області про визнання виконавчого листа, виданого 06.05.2014 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області по справі № 396/183/13-ц, за позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу (різниці в долях) в розмірі 33998,26 грн., таким, що не підлягає примусовому виконанню в частині стягнення 16998,66 грн. 03.11.2015 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до виконання в УПФУ м. Южноукраїнська. 04.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, в зв"язку з поданням боржником позовної заяви про припинення зобов"язання до розгляду справи по суті. Згідно розпорядження державного виконавця від 10.12.2015 року на користь ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти які утримані з пенсії ОСОБА_1 в сумі 848,87 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.05.2015 року, було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 312 250 грн., проценти в розмірі 51 134,55 грн., три відсотки річних в розмірі 7 952,05 грн., а всього - 371 336,60 грн., а також стягнуто судові витрати в розмірі 3 654 грн. Рішення набрало законної сили.

Згідно наданих копій матеріалів виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих листів № 396/2608/14-ц від 02.06.2015 року виданих Новоукраїнським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 371336,60 грн. та судових витрат 3654,00 грн., встановлено що 06.07.2015 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень. 14.07.2015 року винесено постанови про приєднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження. 22.09.2015 року на виконання в/листа № 396/2608/14-ц державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, згідно якого накладено ареш на майно ОСОБА_2 та призначено експерта для участі у виконавчому провадженні. 22.02.2016 винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, згідно якої виконавчі листи № 396/2608/14-ц від 02.06.2015 року, видані Новоукраїнським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 371336,60 грн. та судових витрат 3654,00 грн. направлені до виконання УПФУ в Новоукраїнському районі. Сума боргу за вказаними виконавчими документами на час розгляду справи не сплачена.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань в одному із яких одна сторона є кредитором, боржником, а в другому навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Крім того, вимоги які можуть підлягати зарахуванню мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2784цс15 від 24 лютого 2016 року, зарахування зустрічних позовних вимог може здійснюватись зап заявою однієї із сторін. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав, строк виконання таких вимог не настав, не встановлений або визначений моментом прд'явлення. Ця норма не виключає часткового зарахування, згідно з яким менше за розміром зобов'язання припиняється повністю,. Шляхом зарахування можуть припинятися зобов"язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов"язань.

Судом встановлено, що між сторонами виникли однорідні зустрічні зобов'язання на суму 16998,63 грн., так як, відповідач ОСОБА_2 виступає кредитором по першому зобов'язанню та є боржником по іншому, і навпаки, позивач ОСОБА_1 є боржником по першому зобов'язанню та є кредитором по другому. На даний час вищевказані рішення сторонами в повному обсязі не виконані, а тому сторони несуть однорідну відповідальність один перед одним за вищезазначеними рішеннями суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, в зв"язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник позивача не наполягав на стягненні судового збору з відповідача, в зв"язку з чим суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 601 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби про припинення зобов'язання, - задовольнити.

Зарахувати зустрічні однорідні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 16149 (шістнадцять тисяч сто сорок дев'ять) грн. 79 коп., які виникли на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2013 року, ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2014 року в справі № 396/183/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, та на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 року в справі № 396/2608/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики.

Зменшити на суму 16149 (шістнадцять тисяч сто сорок дев'ять) грн. 79 коп розмір боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1, належного до стягнення згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 року в справі № 396/2608/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: Н. А. Кухарська