Справа № 363/1283/16-ц Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 22-ц/780/4531/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 16.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Суханової Є.М.,

секретар: Бобко О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У квітні 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазаначав, що, відповідно до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 28 грудня 2012р. ОСОБА_2 отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 28 676,34 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Через неналежне виконання своїх зобовязань, станом на 10 березня 2016р. виникла заборгованість за кредитом у сумі 25 027,33 грн. яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 10 684,11 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 2 516,84 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 5 555,68 грн., а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у сумі 6 270,70 грн..

Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у звязку із чим позивач звернувася до суду з позовом та просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 25 027,33 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 червня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 027,33 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 червня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 28 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 будо укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 28 676,34 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-37).

Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 10 березня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 25 027,33 грн. яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 10 684,11 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 2 516,84 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 5 555,68 грн., а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у сумі 6 270,70 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується видати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доводи апеляційної скрги щодо спливу строку позовної давності не приймаються до уваги колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст. ст.. 256-257, 261 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір реструктуризації заборгованості за кредитними договорами № SAMDN8013 від 24 вересня 2008 року та № SAMDN0019 від 26 червня 2008 року, за якими було зменшено розмір заборгованості відповідача, надано кредит на строк 36 місяців в обмін на зобовязання ОСОБА_2 повернути грошові кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, шляхом внесення щомісячних платежів. Кінцевим терміном повернення кредиту визначено 31 грудня 2015 року. Проте, відповідачем було порушено умови кредитного договору та Генеральної угоди, а саме - останній щомісячний платіж було внесено 24 грудня 2014р., що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором.Таким чином, позивач у визначений законом строк звернувся до суду за для захисту своїх прав.

Твердження щодо відсутності згоди ОСОБА_2 на збільшенням кредитного ліміту спростовується тим, що, як вбачається з Генеральної угоди між банком та відповідачем, ОСОБА_2 мала заборгованість за декількома кредитами, заборгованість за якими була реструктуризована на умовах ПАТ КБ «ПриватБанк» з яким ОСОБА_2 погодилась, про що свідчить факт укладання Генеральної угоди 28 грудня 2012р.

Таким чином, суд першої інстанції повно зясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

Судді Ю.О. Матвієнко

ОСОБА_3