Справа №591/7326/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/345/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8

про поділ квартири, виділення частки спільного майна, встановлення порядку користування,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено у звязку з необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дольовому порядку на користь ОСОБА_5 судові витарти на правову допомогу в сумі 2 000 грн., по 1 000 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 посилаються на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просять скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у слідуючий спосіб: визначити порядок користування квартирою, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та надати їм в користування кімнати № 7 (7,5 кв.м), № 8 (16,9 кв.м.), № 9 (12,2 кв.м), а ОСОБА_5, ОСОБА_6 кімнату № 3 (17, 4 кв.м.), кімнату № 4 (8,2 кв.м.), кухню № 2 (9,2 кв. м.), коридор № 1 (9,5 кв.м.), коридор, ванну та туалет залишити в загальному користуванні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 Згідно свідоцтв про право власності від 07 листопада 2013 року, зареєстрованих в реєстрі за № 3060 та № 3061, виданих приватним нотаріусом ОСОБА_9, 1/4 частина вказаної квартири, що належала ОСОБА_7 передана в рахунок погашення боргу в сумі 81 456 грн. 50 коп. у власність ОСОБА_4 та 1/4 частина квартири, що належала ОСОБА_8 передана в рахунок погашення боргу в сумі 81 456 грн. 50 коп. у власність ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували право власності в Державному реєстрі. Станом на 27 жовтня 2014 року в АДРЕСА_3 зареєстровано 5 осіб, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира складається з 5 житлових кімнат, № 7 (7,5 кв.м.), № 8 (16,9 кв.м.), № 9 (12,2 кв.м.), № 3 (17, 4 кв.м.), № 4 (8,2 кв.м.), кухні № 2 (9,2 кв.м.), коридору № 1 (9,5 кв.м.), ванної кімнати № 5 (2,6 кв.м.), туалету № 6 (1,0 кв.м.). В судовому засіданні позивачі пояснили, що мають намір перевести кімнати № 7, №8, №9 у нежиле (офісне) приміщення. Відповідно до Висновку експерта № 866 від 07 грудня 2015 року, переведення кімнат, які в технічному паспорту значаться за № 7 (7,5 кв.м.), № 8 (16,9 кв.м.), № 9 (12,2 кв.м.) у нежитлове (офісне) приміщення, з облаштуванням санвузлу в кімнаті № 7, неможливе. Без відступу від визначених ідеальних часток співвласників та дотримання встановлених норм та правил, виділення співвласникам відокремлені частини квартири АДРЕСА_2, з облаштуванням окремих входів неможливе.

Сторони належним чином повідомленні про час і місце судового засідання, їх відсутність не перешкоджає розгляду справи.

Клопотання позивача та його представника про відкладення розгляду справи не підтверджені відповідними документами, а отже задоволенню не підлягають.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарзі про те, що згідно Висновку експерта № 866 від 07 грудня 2015 року вбачається, що підставою у відмові у переведенні кімнат під офіс є відсутність архівної копії робочого проекту девятиповерхової робочої секції панельного будинку по якому побудовано квартиру АДРЕСА_2 є безпідставними. В своєму висновку експерт виходив з положень Житлового кодексу Української РСР та ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». У вказаному Висновку вказано, що приміщення громадського призначення можуть бути розміщені в житлових будинках і повинні мати входи й евакуаційні виходи, ізольовані від житлової частини будинку та використовуватись за призначенням, а тому переведення кімнат, які в технічному паспорті значаться за № 7 (7,5 кв.м), № 8 (16,9 кв.м), № 9 (12,2 кв.м) в квартирі № 39 по вул. Д. Коротченкка в м. Суми у нежитлове (офісне приміщенн0 з облаштуванням санвузлу в кімнаті № 7 неможливе.

Ствердження в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції лише поверхово ознайомився з висновком експерта є необґрунтованими.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції взяв до уваги Висновок експерта № 866 від 07 грудня 2015 року, в якому чітко вказано, що переведення зазначених кімнат в квартирі № 39 по вул. Д. Коротченкка в м. Суми у нежитлове (офісне) приміщення з облаштуванням санвузлу є неможливим. Також те, що без відступу від визначених ідеальних часток співвласників та дотримання встановлених норм та правил, виділення співвласникам відокремлені частини квартири з влаштуванням окремих входів неможливе.

Згідно ст. 66 ЦПК України, висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

З огляду на вищевказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки неможливо з технічної точки зору, без порушення прав співвласників та без відступу від належних їм ідеальних часток та дотримання встановлених норм та правил, виділити співвласникам відокремлені частини квартири № 39 по вул. Д. Коротченкка в м. Суми, з облаштування окремих входів.

В апеляційній скарзі фактично заявлені нові позовні вимоги які не були предметом розгляду судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У звязку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: