Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/2151/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Голосеніна Т. В. Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

09.11.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Кіселика С.А., Мурашка С.І.

секретар Гусак А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Автозаводський Відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ГТУЮ у Полтавській області про визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Автозаводського Відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ГТУЮ у Полтавській області про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту.

Зазначав, що 30 січня 2008 року він придбав у ОСОБА_4 легковий автомобіль седан, марки GEELY модель MR-7151A, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за 2 000 доларів США, що за погодженим ними курсом долара США на момент його придбання складало 11 000 грн.. Купівля-продаж автомобіля підтверджена розпискою , яку написав власноручно ОСОБА_4. В цей же день ОСОБА_4 передав йому автомобіль та технічний паспорт на нього. На час придбання автомобіль перебував у пошкодженому стані після ДТП і не підлягав експлуатації без ремонту, тому між ним та ОСОБА_4 була досягнута домовленість про зняття автомобіля з обліку у зв'язку з його продажем та про постановку його на облік після проведення ремонту автомобіля. Для виконання відновлювальних робіт на підставі довіреності від 24 листопада 2008 року він передав автомобіль ОСОБА_5 з правом користування автомобілем. Ремонт автомобіля було завершено в кінці грудня 2010 року, тому він звернувся до ОСОБА_4 з питанням про зняття автомобіля з обліку та реєстрації його на нього як нового власника. Проте, ОСОБА_4 посилаючись на відсутність коштів, не здійснив зняття автомобіля з обліку. У Кременчуцькому МРЕВ його повідомили, що автомобіль не може бути знятий з обліку та щодо нього неможливе проведення будь-яких реєстраційних дій у зв'язку з перебуванням автомобіля під арештом та оголошенням у розшук. Вказані заходи були вжиті в межах виконавчого провадження з примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_4. З метою захисту свого порушеного майнового права на придбаний автомобіль, просив суд визнати за ним право власності на автомобіль легковий седан, марки GEELY модель MR-7151A, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зняти арешти з автомобіля, які накладені Автозаводським ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції (а.с.2-8).

Ухвалою суду від 19 травня 2016 року провадження в частині позовних вимог до Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції у зв'язку з відмовою позивача від позову, закрито (а.с.73).

Ухвалою суду від 30 червня 2016 року залучено Автозаводський ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі (а.с.90).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.109-110).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує на те,що позивач як покупець і ОСОБА_4, як продавець автомобіля, виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу, а тому позивач набув право власності на транспортний засіб на законних підставах. Вважає, що не пов'язується перехід права власності на транспортний засіб з моментом проведення державної реєстрації цього транспортного засобу за його набувачем (а.с.119-125).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_5 просив задовольнити апеляційну скаргу, подану представником позивача.

Відповідач ОСОБА_4 та представник Автозаводського ВДВС, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 13 січня 2008 року ОСОБА_4 нотаріально посвідченою довіреністю, зареєстрованою в реєстрі № 612, довірив (уповноважив) ОСОБА_3 та ОСОБА_6 представляти його інтереси перед третіми особами, здійснювати будь-які правочини щодо належного йому на праві власності автомобіля марки GEELY модель MR-7151A, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстровано 18.08.2007 року РЕП 2-го МРВ ДАІ м. Кременчука ВДАІ у Полтавській області. Зокрема надано право передовірити повноваження по представництву, експлуатації або передати право на вчинення правочину щодо автомобіля. Крім того при представництві його інтересів кожному окремо з повірених надав право знімати з обліку та ставити на облік автомобіль, а також право керування автомобілем (а.с.9). Вказана довіреність дійсна до 30 січня 2011 року.

ОСОБА_4 передав позивачу автомобіль та надав власноручно підписану розписку від 30 лютого 2008 року, в якій зазначив, що він продав ОСОБА_3 належний йому на праві власності автомобіль GEELY модель MR-7151A, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,розрахунок за автомобіль отримав. Сума купівлі-продажу автомобіля у розписці не вказана (а.с.11).

24 листопада 2008 року ОСОБА_3 на підставі виданої йому ОСОБА_4 довіреності від 13 січня 2008 року, нотаріально посвідченою довіреністю, зареєстрованою в реєстрі за № 1810, від імені ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчиняти будь-який правочин щодо автомобіля марки GEELY модель MR-7151A, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також знімати та ставити на облік автомобіль в органах МРЕВ ДАІ. Довіреність дійсна до 30 січня 2011 року (а.с.10).

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб з обліку у МРЕВ ДАІ не знімався.

Автозаводським ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції під час виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за рішеннями судів, 29 квітня 2010 року, 23 лютого 2010 року та 15 березня 2012 року накладено арешт на спірний автомобіль та 15 березня 2012 року оголошено транспортний засіб у розшук (а.с.13, 77-81). Встановлено, що ОСОБА_4 є боржником по виконавчому листу № 524/500/15-ц від 20 серпня 2015 року, виданого Автозаводським районним судом про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 28 862,09 грн..

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання права власності на автомобіль, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договір купівлі-продажу автомобіля між позивачем та ОСОБА_4 у належній формі укладено не було; перереєстрація автомобіля за ним як новим власником органами МРЕВ ДАІ не здійснювалась. Таке рішення суду є правильним та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач набув право власності на автомобіль в установленому законом порядку, не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п.3 ч.1 ст.208 ЦК правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові (ч.1 ст.658 ЦК України).

Підстава набуття права власності у одних осіб є одночасно підставою для припинення права власності у інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та власником спірного автомобіля, письмовий договір купівлі-продажу автомобіля не укладався.

Посилання позивача та його представника, як на доказ укладення договору купівлі-продажу автомобіля, на розписку від 30 лютого 2008 року та довіреність, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Розписка не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль.

Транспортний засіб має особливості цивільного обороту, без укладання договору купівлі-продажу у відповідності з вимогами закону, перехід права власності неможливий.

Судом встановлено, що відсутній договір купівлі-продажу автомобіля, вчинений у письмовій формі, підписаний обома сторонами продавцем (або його довіреною особою) і покупцем, засвідчений підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, який би містив всі істотні умови, необхідні для чинності такого договору купівлі-продажу, як того вимагають норми статей 202, 203, 207, п. 3 ст.208, ст.ст. 328, 626, 638, глави 54 ЦК України, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 (далі-Порядок).

За довіреністю може здійснюватися представництво, яке ґрунтується на договорі. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч.1, ч.3 ст.244 ЦК України).

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

За змістом ст.ст.1000, 1006 ЦК України довіреність на право управління, володіння та розпорядження автомобілем не є право встановлювальним документом, який посвідчує право власності на автомобіль.

Тому правильним є висновок суду щодо неприйняття до уваги розписки від 30 лютого 2008 року про продаж автомобіля та довіреності, як неналежних та недопустимих доказів укладення договору купівлі-продажу автомобіля.

Безпідставними та такими, що не грунтуються на законі є доводи апеляційної скарги про те, що виникнення права власності пов'язане з передачею автомобіля покупцеві, і перехід права власності на транспортний засіб не пов'язується з моментом проведення державної реєстрації транспортного засобу за його набувачем.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачу реєстраційних документів і номерних знаків.

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції.

Згідно з п. 7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції, забороняється.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (п. 8 Порядку).

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, до вчинення вищевказаних дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець - набути право власності на транспортний засіб.

Як було встановлено судом на час розгляду справи право власності на спірний автомобіль зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4, дії щодо перереєстрації транспортного засобу на позивача не здійснювалися.

З урахуванням викладеного, положень параграфу 1 глави 54 підрозділу 1 розділу Ш ЦК України, відсутності заперечень продавця автомобіля щодо укладення договору купівлі-продажу цього автомобіля - між позивачем і ОСОБА_4 відсутній спір щодо права власності на автомобіль.

Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає,що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 своєї постанови "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року № 6 (зі змінами) за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що термін дії довіреності, виданої ОСОБА_4 позивачу, закінчився 30 січня 2011 року. Нову довіреність на право керування та розпорядження транспортним засобом він позивачу не надавав.

На час розгляду справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, спірний автомобіль знаходиться у користуванні ОСОБА_5, що підтверджено ним особисто в судовому засіданні апеляційної інстанції.

За таких обставин безпідставними є вимоги позивача про звільнення спірного автомобіля з-під арешту, оскільки ним не доведено право власності або володіння цим майном.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення ухвалене судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді С.А.Кіселик

С.І. Мурашко