ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7296/15-ц
провадження № 2/753/402/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"22" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Комаревцевої Л.В.
за участю секретаря Драгой В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,
У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання (догляду). Договір ОСОБА_4 виконувався своєчасно та в повному обсязі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Вважає, що після смерті ОСОБА_4, спадкоємцем за законом прав та обов'язків майна, є позивач ОСОБА_2 та його син відповідач ОСОБА_3. Відповідач прийняв спадщину після смерті свого батька і фактично набув окрім майнових прав, обов'язки щодо виконання спірного договору довічного утримання. При таких обставинах, відповідач, як особа яка успадкувала разом з майном обов'язок виконувати умови вище вказаного договору. А саме відповідач, ОСОБА_3, зобов'язаний довічно утримувати позивача, забезпечувати харчуванням, одягом, необхідною допомогою в тому числі медичною та матеріальним забезпеченням не менше ніж мінімальної місячної пенсії та іншими. Однак, відповідач не виконує жодного з умов викладених в договорі, не приходить до позивача та не забезпечує усіма необхідними речами, доглядом. Внаслідок чого, відповідач порушує умови договору, який ним був прийнятий по спадщині.
В своїх позовних вимогах просив суд розірвати договір довічного утримання від 01 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Представник позивача через загальну канцелярію суду надав заяву про проведення заочного розгляду справи без участі позивача.
Відповідач до суду повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про участь у розгляді справи не надійшло.
Суд вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, провести заочний розгляд справи та задовольнити позовні вимоги.
Судом встановлено, що 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання (догляду) (а.с. 3).
Відповідно до п. 1 договору довічного утримання (догляду) ОСОБА_2, передав у власність ОСОБА_4, квартиру АДРЕСА_1, взамін чого ОСОБА_4, зобов'язався забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.
Договір ОСОБА_4 виконувався своєчасно та в повному обсязі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 4).
З пояснень позивача вбачається, що після смерті ОСОБА_4, спадкоємцем за законом прав та обов'язків майна, є позивач ОСОБА_2 та його син відповідач ОСОБА_3. Відповідач прийняв спадщину після смерті свого батька і фактично набув окрім майнових прав, обов'язки щодо виконання спірного договору довічного утримання. При таких обставинах, відповідач, як особа яка успадкувала разом з майном обов'язок виконувати умови вище вказаного договору. А саме відповідач, ОСОБА_3, зобов'язаний довічно утримувати позивача, забезпечувати харчуванням, одягом, необхідною допомогою в тому числі медичною та матеріальним забезпеченням не менше ніж мінімальної місячної пенсії та інше. Однак, відповідач не виконує жодного з умов викладених в договорі, не приходить до позивача та не забезпечує усіма необхідними речами, доглядом. Внаслідок чого, відповідач порушує умови договору, який ним був прийнятий по спадщині та вважає, що є всі наявні законні обставини для розірвання спірного договору з підстав п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Тобто, спадкоємець або приймає всю спадщину, яка зареєстрована за спадкодавцем, або не приймає її взагалі. Оскільки ОСОБА_3 заяву про відмову від спадщини не писав, а навпаки, отримав правовстановлюючий документ на її частину (успадкував 1/5 частину квартири АДРЕСА_2), то до нього перейшли права та обов'язки спадкоємця за договором довічного утримання(догляду) від 01.10.2007року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України, Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Статтею 1273 ЦК України передбачено право спадкоємця на відмову від спадщини. Частиною 1 даної статті встановлено термін для реалізації такого права тотожний терміну для реалізації права на прийняття спадщини і форму його реалізації, виражену в подачі заяви у відповідну нотаріальну контору або посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.
Таким чином, ст. 1273 ЦК України містить правило, згідно з яким відмова від спадщини повинна бути втілена у формальну форму і ніякого іншого способу закон не встановлює.
Відповідно до ч.5 ст.1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.
Тобто, відмова від спадщини має бути повною: спадщина не приймається взагалі.
Часткова відмова від спадщини, як і часткове прийняття спадщини, недопустимі в однаковій мірі з тієї причини, що такий акт створює нерівне становище спадкоємців у відносинах правонаступництва, невідповідність участі спадкоємців у спадкуванні, породжувану особистою волею кого-небудь одного або декількох спадкоємців, що може призвести до порушення прав та законних інтересів інших спадкоємців, а також передбаченого законом справедливого розподілу спадщини.
Необхідно мати на увазі, що відмова від спадщини, як і прийняття спадщини, і складання заповіту - все це односторонні цивільно-правові угоди. Заява про прийняття спадщини або про відмову від неї має бути має бути оформлена в строки, визначені ст.1270 ЦК України.
Крім того, відмову від спадщини слід відрізняти від фактичного неприйняття спадщини. Відмова від спадщини виявляє намір спадкоємця не заступати на місце спадкодавця в правовідносинах, що мали місце за участю останнього і, тим самим, позбавляє спадкоємця можливості успадкувати будь-яке майно спадкодавця.
А фактичне неприйняття спадщини не свідчить про відмову від неї і не є угодою. Це небажання спадкоємця здійснити визначені законом юридичні дії з певною метою. Наприклад, не хоче повернути борги за рахунок спадкового майна і таке інше.
Оскільки ОСОБА_3 успадкував 1/5 частину квартири АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4, то він прийняв всю його спадщину, в тому числі й квартиру АДРЕСА_1, а також успадкував обов'язки за договором довічного утримання (догляду) від 01.10.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та його сином ОСОБА_4, що посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №2-4145, власником вказаної квартири став ОСОБА_4.
Крім того, правовідносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно договору довічного утримання вже були предметом розгляду судів.
Відповідно до п.7.8 глави 2 розділу II «ПОРЯДКУ вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом №22.02.2012 № 296/5 Міністерства юстиції України, у разі смерті фізичної особи - набувача за договором довічного утримання (догляду) при відсутності у неї спадкоємців або при відмові їх від договору довічного утримання (догляду) нотаріус за письмовою заявою відчужувача припиняє дію цього договору, про що на всіх його примірниках робить відповідний напис з посиланням на статтю 757 Цивільного кодексу України.
Однак листом Першої київської державної нотаріальної контори від 30.10.2013року, №9628/02-05, надано роз'яснення, що заяву залишено без виконання з посиланням на те, що не надано підтвердження того, що спадкоємці набувача ОСОБА_4 відсутні або відмовилися від прийняття майна, переданого за договором довічного утримання.
Дане рішення було оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, однак ухвалою від 07.05.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Апеляційний суд стверджує, що відповідач ОСОБА_3 з дотриманням встановленого законом порядку від прийняття спадщини не відмовився, його не можна вважати таким, що відмовився від прийняття спадщини.
Таким чином для припинення дії договору довічного утримання в порядку ч. 2 ст. 757 ЦК України суди не знайшли підстав, оскільки ОСОБА_3 прийняв спадщину, в тому числі за договором довічного утримання.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З огляду на те, що не існує доказів надання допомоги ОСОБА_3 своєму дідусю ОСОБА_2 за договором довічного утримання(догляду) від 01.10.2007року, укладеним між ОСОБА_2 та його сином ОСОБА_4, що посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №2-4145, є всі підстави для розірвання даного договору.
За викладених обставин позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3389,59 грн.
Керуючись ст.ст. 744, 755,1218, 1219,1268,1270,1273, ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 15, 60, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання від 01 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., зареєстрований в реєстрі № 2-4145.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 3389,59 (три тисячі триста вісімдесят дев'ять гривень 59 копійок).
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Комаревцева Л.В.