У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Перша харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, якому разом з його дружиною - ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Позивачка зазначала, що між нею та відповідачкою склались складні стосунки, оскількиостання перешкоджала спілкуванню з батьком та не повідомила їй про його смерть.

Посилаючись на те, що вона у 2013 році отримала травму спини і тривалий час лікувалась, а також тяжко переживає втрату свого сина, що, на її думку, є поважними причинами щодо необізнаності про смерть батька, і лише у серпні 2015 року випадково дізналась про його смерть, а тому пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, у зв'язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», виходили з відсутності належних і допустимих у розумінні ст. ст. 10, 60 ЦПК України доказів неможливості ОСОБА_2 за станом здоров'я відвідувати та спілкуватись з батьком з середини 2012 року до того часу, коли вона дізналась про його смерть, як і не доведено позивачкою того факту, що лише у серпні 2015 року їй стало відомо про смерть спадкодавця, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, та у якій зазначено про відсутність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі якщо спадкоємець не скористався таким правом через відсутність інформації про смерть спадкодавця.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційноюскаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Перша харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур