АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3105/16 Справа № 183/5628/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
08 червня 2016 року м. Дніпро Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток майна у спільній сумісній власності подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності, розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 01 вересня 2014 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилалася на те, що з 10 травня 1986 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Близько 3 років їх сімя фактично розпалась. Примирення між ними неможливо, фактично кожен проживає своїм окремим життям, відповідач перебуває у близьких стосунках з іншою жінкою, у зв'язку з чим просить розірвати їх шлюб, прізвище залишити "Гаценко". Під час шлюбу вони за спільні кошти набули у власність наступне майно:
- житловий будинок 19 по вул.40 років Перемоги у с.Орлівщина, Новомосковськом району Дніпропетровської області,
- автомобіль Subaru B9 TRIBECA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
- автомобіль VOLKSWAGEN LT46, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
- об'єкт незавершеного будівництва (16.7 % готовності), розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Орлівщина. вул.Кірова, 47 А,
- 1/2 частина квартири за адресою АДРЕСА_1.
Крім того, за час шлюбу відповідачем надано у позику третім особам грошові кошти на загальну суму 942 771 грн. 19 коп., а саме:
- 20 травня 2007 року ОСОБА_5 - 20 000 доларів США з терміном повернення по 20 липня 2007 року;
- 07 грудня 2009 року ОСОБА_6 - 18 700 доларів США з терміном повернення по 01 травня 2010 року;
- 23 березня 2011 року ОСОБА_7 4 000 доларів США з терміном повернення до 01 червня 2011 року;
- 21 квітня 2013 року ОСОБА_8, ОСОБА_9 27 000 доларів США з терміном повернення до 30 грудня 2013 року.
З урахуванням того, що зазначене майно зареєстровано на імя відповідача, який заперечує що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, просить визнати вказане майно, а також майнові права, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 в рівних частках.
Крім того, провести поділ спільного майна та визнати за позивачем право власності:
- на житловий будинок, розташований за адресою: вул.40 років Перемоги, 19, с.Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область;
- на автомобіль Subaru B9 ТRIВЕСА, 2007 року випуску, державний номер AE2853CT.
Визнати за ОСОБА_3 право власності:
- на 1/2 частину квартири загальною площею 34,4 кв. м., житловою площею 18,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2;
- на автомобіль ОСОБА_4, 1995 року випуску, державний номер 653-98АН;
- на автомобіль Volkswagen LT46, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_2;
- на об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), розташований за адресою: вул.Кірова, 47, с.Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 524 134 грн. 60 коп., на відшкодування збитків 6 000 та судові витрати.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року заявлені вимоги задоволено частково: визнано право власності на ? частину за кожним на - на житловий будинок, розташований за адресою: вул.40 років Перемоги, 19, с.Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область; на автомобіль ОСОБА_4, 1995 року випуску, державний номер 653-98АН; на автомобіль Volkswagen LT46, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_2; на об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), розташований за адресою: вул.Кірова, 47, с.Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область. В іншій частині позову відмовлено та вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про поділ 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, та визнано за кожним право власності по ? частині зазначеної квартири.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року заявлені вимоги задоволено частково: розірвано шлюб між сторонами, прізвище позивача "Гаценко" залишено без зміни. Проведено поділ майна подружжя, визнано, що житловий будинок 19 по вул.40 років Перемоги у с.Орлівщина, Новомосковськом району Дніпропетровської області, автомобіль Subaru B9 TRIBECA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль ОСОБА_4, 1995 року випуску, реєстраційний номер 65398АН, автомобіль VOLKSWAGEN LT46, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, об'єкт незавершеного будівництва (16.7 % готовності), розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Орлівщина. вул.Кірова, 47 А та квартира за адресою АДРЕСА_4 є спільною сумісною власністю подружжя.

Визнано частки майна у спільній сумісній власності рівними.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку 19 по вул.40 років Перемоги у с.Орлівщина, Новомосковськом району Дніпропетровської області; на автомобіль Subaru B9 TRIBECA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5,

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку 19 по вул.40 років Перемоги у с.Орлівщина, Новомосковськом району Дніпропетровської області; на автомобіль ОСОБА_4, 1995 року випуску, реєстраційний номер 65398АН; на автомобіль VOLKSWAGEN LT46, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; на об'єкт незавершеного будівництва (16.7% готовності), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Орлівщина. вул. Кірова, 47 А; на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6.

Стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок порівняння частки майна у спільної власності подружжя грошову компенсацію у розмірі 1 200 грн., витрати по сплаті судового збору при поданні позовів, апеляційної та касаційної скарг у загальній сумі - 8 526 грн., 1/2 частину сплати за проведення оцінки майна - у сумі 3 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4 607,76 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заявлених вимог.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені зазначених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині поділу майна і не стосується розірвання шлюбу, перевірка законності та обґрунтованості рішення суду проведена в цих межах.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності та поділ майна частково суд першої інстанції виходив з їх законності та обґрунтованості в цих межах.

З даним висновком в повному обсязі погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 1986 року.

Під час перебування у шлюбі подружжям набуто у власність майно, а саме: 25 вересня 1999 року автомобіль "Субару Легасі", вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 41 900 грн.; 12 липня 2008 року автомобіль "Volkswagen LT46", вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 100 700 грн.; 29 грудня 2008 року автомобіль "Subaru B9 Tribeca", вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 187 100 грн; 09 липня 2001 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул.40 років Перемоги, 19 у с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, вартість якого станом на 20 серпня 2014 року становить 591 600 грн.; 28 листопада 2008 року 1/2 частини квартири АДРЕСА_7, вартість якої станом на 20 серпня 2014 року становить 113 700 грн. Зазначене майно зареєстровано за відповідачем.

Крім того, 12 березня 2004 року на ім'я відповідача ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:1055, розташовану на території Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, площею 1,000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

На земельній ділянці, розташованій по вул.Кірова, 47 у с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області розпочато будівництво житлового будинку. Станом на час розгляду справи будівництво не завершене. Згідно з технічним паспортом на будинок ступінь завершеності будинку складає 16,7 %, вартість будинку станом на 20 серпня 2014 року становить 45 700 грн.

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначене вище майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та підлягає поділу в рівних частках.

Згідно ч.1, 2, 4, 5 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поділ майна автомобілів, шляхом визнання права власності за позивачем на автомобіль "Subaru B9 Tribeca", а за відповідачем на автомобілі "Volkswagen LT46" та "Субару Легасі".

Посилання відповідача на те, що автомобілі "Subaru B9 Tribeca" та "Volkswagen LT46" були придбані на подарункові гроші не може бути прийнято до уваги, оскільки зазначене твердження не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Крім того, з урахуванням того, що позивачем не надано доказів того, що нерухоме майно: житловий будинок 19 по вул.40 років Перемоги у с.Орлівщіна та квартира АДРЕСА_8 є неподільною річчю, а також попередньо не внесено відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду та за відсутності згоди іншого подружжя, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання за сторонами права власності по ? частині житлового будинку 19 по вул.40 років Перемоги у с.Орлівщіна та по ? частині квартири АДРЕСА_8.

Однак, суд дійшов помилкового висновку про визнання за відповідачем права власності на об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), розташований за адресою: вул.Кірова, 47, с.Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до вимог ст.ст.328, 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як обєкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), або з урахуванням конкретних обставин можливо залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією визначеній Верховним Судом України про розгляді справи №6-388цс15 від 18 листопада 2015 року.

З урахуванням зазначеного рішення суду в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), розташований за адресою: вул.Кірова, 47, с.Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про виділення ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя зазначеного об'єкту незавершеного будівництва.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на майнові права не може бути прийнято до уваги оскільки позивачем не надано доказів того, що гроші, які згідно наданих розписок були спільною сумісною власністю подружжя, що між відповідачем та особами, якими написані розписки укладалися договори позики і вони є дійсними, а також те що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта з цього приводу зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч.2 ст.85 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд першої інстанції дійшов до висновку, що вони підлягають стягненню на користь позивача не в повному обсязі, оскільки витрати пов'язані з наданням правової допомоги та пов'язані з явкою до суду завищені.

З даним висновком погодитися не можна, оскільки матеріали справи містять усі належні докази та розрахунки витрат на правову допомоги та пов'язані з явкою представника позивача до суду. Однак, приймаю до уваги, що заявлені позивачем вимоги задоволено частково, а саме на 14,42%, судові витрати також підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 229 грн. 45 коп., за проведення оцінки майна 865 грн. 20 коп., компенсацію витрат на правову допомогу та витрат пов'язаних з явкою до суду (з урахуванням витрат при розгляді справи апеляційним судом) 2 647 грн. 44 коп.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), розташований за адресою: вул.Кірова, 47, с.Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. Виділити ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя об'єкт незавершеного будівництва (16,7% готовності), розташований за адресою: вул.Кірова, 47, с.Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року в частині обґрунтування та розміру стягнутих судових витрат змінити та зменшити суму: стягнутого судового збору з 8 526 грн. до 1 229 грн. 45 коп., вартості проведення оцінки майна з 3 000 грн. до 865 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу та витрати пов'язані з явкою до суду з 4 607 грн. 76 коп. до 2 647 грн. 44 коп.

В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

ОСОБА_10