Номер провадження 2/331/1192/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

при секретарі Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну ««Міські теплові мережі» Олександрівського району до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В:

Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Олександрівського району звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.03.2016 р. Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» в Олександрівського району звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відпущену теплову енергію за період з листопада 2014 року по лютий 2016 року у розмірі 18 183,99 грн. 31.03.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ по справі № 331/2715/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 18183,99 грн. та судового збору в розмірі 689,00 грн. 18.04.2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя судовий наказ № 2-н/331/166/2016, ЄУН 331/2715/16-ц від 31.03.2016 року було скасовано. Позивач здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № 5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 49. Між Концерном «МТМ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 600319 від 01.10.2007 року «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» про постачання теплової енергії в вищезазначене приміщення. Однак, згідно відомостей з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 10.07.2014 року було проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 Умовами договору визначено, що Договір припиняє свою дію, в тому числі, у випадку ліквідації однієї сторони. Таким чином, договір № 600319 від 01.10.2007 року припинив свою дію з 10.07.2014 року. Станом на теперішній час між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 договір на постачання теплової енергії в нежитлове приміщення № 5 за адресою м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 49 не укладено. Відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії, обовязковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні правовідносини. Про подачу теплоносія до будинку, в якому розташоване приміщення відповідача за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 49, свідчать інформаційні листи балансоутримувача будинків МКП «Основаніє» за опалювальні сезони 2014-2015 рр., 2015-2016 рр. Нарахування відповідачу за поставлену в спірному періоді теплову енергію здійснювались з нарахуванням теплового навантаження, яке було зазначене в раніше укладеному договорі та за тарифами, встановленими для відповідної категорії споживачів (методика споживачів). Позивачем було відпущено теплової енергії відповідачу за період: з листопада 2014 року по квітень 2016 року на загальну суму 19 815,45 грн., що підтверджується актами приймання передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача. Відповідач не виконував свої обовязки по сплаті спожитої теплової енергії, але відключити відповідача від системи теплопостачання неможливо по технічним причинам, у звязку з чим за ОСОБА_1 значиться заборгованість у розмірі 19815,45 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача вартість спожитої теплової енергії за період з листопада 2014 р. по квітень 2016 р. в сумі 19815,45 грн. та судовий збір.

В судове засідання представник Концерну «Міські теплові мережі» не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що ним дійсно укладався договір з Концерном «МТМ», але з 01 жовтня 2007 року № 600319, який він підписав особисто, вважає, що на даний час діють умови за укладеним договором. Згідно з додатком № 5 до цього договору, тариф 1 Гігакалорій теплової енергії дорівнює 245,82 грн, таким чином сума заборгованості позивачем завищена. Вважає, що наведений розрахунок суми заборгованості не можна вважати правильним, оскільки він ґрунтується на недопустимих доказах, а саме на неукладеному договорі від 01.12.2014 року. Просить позовну заяву Концерну «МТМ» задовольнити в частині договору від 2007 року.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставіст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27.07.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру № 5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького, буд. 49.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 72/44 від 24.02.2007 р. вирішено перевести квартиру АДРЕСА_1 до нежитлового фонду та оформити її як нежитлове приміщення за ОСОБА_1 для подальшого використання під магазин промислових товарів.

ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії, які надаються Концерном «МТМ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького (Поштова), 49. В період з листопада 2014 року по квітень 2016 Концерн «МТМ» у встановленому законом порядку надавав послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького (Поштова), 49, забезпечуючи відповідачу можливість користування цими послугами.

31.03.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ за вимогою Концерну «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Жовтневого району про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2014 року по лютий 2016 року в розмірі 18183,99 грн.

18.04.2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя судовий наказ № 2-н/331/166/2016, ЄУН 331/2715/16-ц від 31.03.2016 року за заявою ОСОБА_1 скасовано. У звязку з чим, Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Олександрівського району змушений звернутися до суду в порядку позовного провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 99 суд розглядає справу в позовному провадженні.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобовязаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з нормами ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Законом України «Про теплопостачання» також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу (п. 4 ст. 19 Закону).

Згідно з «Правилами користування тепловою енергією», затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198 (надалі - Правила) правила користування тепловою енергією визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (п. 1 Правил).

Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно з п. 4 Правил користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил).

Пунктом 14 Правил передбачений обов`язок споживача укласти з теплопостачальною організацією Договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» серед основних обовязків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Незважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян, які мешкають в житловому будинку № 49 по вул. Поштова (Горького) в м. Запоріжжі, на забезпечення їх здоровя (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії до приміщення відповідача включно, у звязку із тим, що система опалення даного приміщення є невідємною частиною системи опалення житлового будинку.

Враховуючи зміни, внесені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду від 22.11.2005 року № 4 «Про затвердження порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання», зареєстрованого у Мінюсті України 09.12.2005 року за № 1478/11758 відключенню від мереж централізованого опалення підлягають лише окремі житлові будинки. Відключення окремих приміщень житлового будинку не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума судових витрат, що сплачені позивачем.

На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує свої зобовязання по оплаті наданих послуг, внаслідок чого за період листопада 2014 року по квітень 2016 року у нього виникла заборгованість у розмірі 19815,45 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Леніна), буд. 159 а, кв. 39) на користь Концерну «Міські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії за період з листопада 2014 року по квітень 2016 року в сумі 19 815,45 грн. (девятнадцять тисяч вісімсот пятнадцять грн. 45 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Леніна), буд. 159 а, кв. 39) на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Світлицька