Справа № 643/1624/16-ц
Номер провадження 4-с/643/40/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Новаковій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1, звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ - ОСОБА_2, в якій просив суд визнати бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 під час виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року неправомірною, та зобовязати його виконати вказане рішення суду, в тому числі шляхом реалізації належного боржнику нерухомого майна, стягнути з Московського ВДВС ХМУЮ судові витрати, що складаються з оплати правової допомоги.

В обґрунтування своєї скарги заявник посилається на те, що 17.03.2014 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення по справі №643/21425/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних і неустойки. На виконання цього рішення, 05.05.2014 року судом видано виконавчий лист.

05.06.2014 року заявник через канцелярію Московського ВДВС ХМУЮ подав заяву відкриття виконавчого провадження із доданим оригіналом виконавчого листа; 06.06.2014 року державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43795790.

Після цього, протягом півтора років, заявник не отримував від державного виконавця жодної інформації щодо ходу виконання вказаного рішення суду.

В зв'язку із тим, що станом на час звернення до суду рішення суду не виконано, боржник не розрахувався із стягувачем, права якого продовжують бути порушеними, останній звернувся до суду із цією скаргою.

Сторони по справі та заінтересовані особи на судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені своєчасно та належним чином.

Від заявника до початку судового розгляду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені вимоги скарги, та просив заявлені вимоги задовольнити.

Представник Московського ВДВС ХМУЮ - на судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином.

Суд, ознайомившись із заявою ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, дійшов висновків щодо часткового задоволення вимог скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконанню підлягають рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Московського районного суду мХаркова від 17.03.2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за договором позики, трьох відсотків річних та неустойки.

Постановою державного виконавця Московського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 06.06.2014 року відкрито виконавче провадження №43795790 на підставі виконавчого листа №643/21425/13-ц, виданим Московським районним судом м.Харкова 05.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 121645,71 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених законом заходів для виконання рішення. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право крім іншого, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Також положеннями даної статті передбачено, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

На підставі викладеного суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а саме в частині визнання бездіяльності державного виконавця Ткач Д.М. під час виконання рішення Московського районного суду м.Харкова від 17.03.2014 року - неправомірною.

Разом із тим, в задоволенні вимог ОСОБА_1 про зобовязання державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2М, фактично виконати рішення суду в тому числі шляхом реалізації нерухомого майна боржника, в межах розгляд даної скарги суд відмовляє, оскільки зміна чи встановлення порядку та способу виконання рішення суду, відбувається, згідно положень ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення суду, за заявою державного виконавця або за заявою сторони. При цьому судом береться до уваги той факт, що матеріали справи не містять жодний обєктивних відомостей що існування таких труднощів.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює - Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга «на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця (іншої посадової особи державної виконавчої служби)» подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу «на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця (іншої посадової особи державної виконавчої служби)» може бути подано до суду: - у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, а за ст.ст.5,6,7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, не допускати порушення прав та законних інтересів стягувача.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк, який відраховується з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює загальні заходи примусового виконання рішень.

З у рахуванням вищенаведеного, суд не вправі вказувати державному виконавцю які саме дії здійснювати при виконанні рішення суду. Обовязки державного виконавця викладені в ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» і державний виконавець зобов'язаний виконувати ці обовязки, а учасники виконавчого провадження мають право оскаржити дії чи бездіяльність державного виконавця.

В задоволенні вимоги заявника про стягнення на його користь з Московського ВДВС ХМУЮ судових витрат на правову допомогу у розмірі 4960,80 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки матеріали справи містять лише фотокопію квитанції до прибуткового касового ордера №02-10/0216 від 10.02.2016 року (а.с.17), яка жодним чином не завірена, таким чином вимога ст. 88 ЦПК України про документальне підтвердження судових витрат заявником не дотримана.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, ст. ст. 30,32,75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2М під час виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року по справі №643/21425/13-ц неправомірною.

В іншій частині в задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, через районний суд.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_4