Справа № 712/2-2277/2011
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В., ДЖУГИ С.Д.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 6 листопада 2015 року про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, -

в с т а н о в и л а :

07.10.2015 ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Заявник зазначав, що 31.05.2011 Ужгородський міськрайонний суд частково задовольнив вимоги банку до ОСОБА_1 про стягнення боргу, це рішення суду 25.11.2011 набрало законної сили. Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.10.2012 ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 25.11.2011 було скасовано в частині вирішення вимоги банку про стягнення пені та застосування розстрочки виконання рішення суду. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.02.2013 апеляційну скаргу банку та позовну вимогу в частині стягнення пені було задоволено в повному обсязі.

06.02.2013 банк подав до місцевого суду заяву від 05.02.2013, якою просив видати копію рішення апеляційного суду та оригінал виконавчого листа, однак, оригінал документа і досі йому не виданий, через що строк для пред'явлення його до виконання сплив і стягувача фактично позбавлено права на виконання рішення суду.

Посилаючись на ці обставини, що вказують на поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, ґрунтуючись на положеннях ст. 371 ЦПК України, банк просив поновити йому пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання і видати йому оригінал виконавчого листа для виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.02.2013 у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.11.2015 заяву задоволено, постановлено поновити ПАТ «Державний ощадний банк України» строк для пред'явлення до виконання виконавчого документа по справі № 2-2277/11 і на виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.02.2013 у цій справі видати оригінал виконавчого листа.

Боржник ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2, оскаржила ухвалу суду як незаконну. Вказує, зокрема, на порушення судом процесуальних прав боржника, оскільки сама по собі можливість розгляду питання у відсутність боржника не звільняє суд від обов'язку належним чином повідомити його про розгляд заяви стягувача щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, чого не було зроблено. Тож можливості взяти участь у судовому засіданні боржник був позбавлений. Заява стягувача є необґрунтованою й по суті, у ній не наведено поважних причин, з яких банк пропустив річний строк для пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання і фактично тривалий час бездіяв. Не було враховано, що в іншій, окрім стягнення пені, частині рішення суду набрало законної сили і в цій частині був виданий виконавчий лист, що перебуває на виконанні у ВДВС Берегівського РУЮ. Крім того, судом наразі розглядається справа за позовом банку до боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки, де до суми позовних вимог включено й пеню, щодо стягнення якої йдеться у заяві банку про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Вважаючи, що суд не мав належних підстав для визнання поважною причини пропуску відповідного строку, боржник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволенні заяви - відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію стягувач ПАТ «Державний ощадний банк України» вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, ухвалу суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка апеляцію підтримала, стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» - Мартиняка В.В., який скаргу не визнав, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та доведеності. Однак, погодитись із таким вирішенням заяви не можна, оскільки своїх висновків суд дійшов із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1); заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі; їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку (ч. 2).

ЦПК України встановлено порядок розгляду цивільної справи, відповідно до якого, зокрема, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ст. 10 ч. 4).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності учасників процесу перед законом і судом, останні мають рівні права на участь у розгляді справи, що стосується їх інтересів, на надання своїх доводів, пояснень, доказів, висловлення міркувань щодо позиції, доводів, міркувань інших учасників процесу, наданих ними доказів тощо (ст.ст. 5, 10, 11, 26, 27, 31 ЦПК України). Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі (ст. 158 ч. 1 ЦПК України), порядок повідомлення учасників процесу про час місце судового розгляду встановлений нормами ст.ст. 74, 76 ЦПК України і передбачає забезпечення фіксації факту повідомлення особи або її виклику до суду. Забезпечення особі, яка бере участь у справі, можливості здійснення процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків є обов'язком суду, головуючий керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками цивільного процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов'язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи (ст. 160 ч. 2).

За приписами ст.ст. 212-215 ЦПК України, серед іншого: законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні; суд зобов'язаний встановити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Заява стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання розглядається за загальними правилами цивільного судочинства з винятками і особливостями, що випливають із суті та предмету відповідного питання.

У справі немає доказів повідомлення судом відповідно до вимог ст.ст. 74, 76, ст. 371 ч. 2 ЦПК України боржника про час і місце розгляду заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, боржник не брав участі у розгляді заяви (а.с. 6), проте, суд ухвалою від 06.11.2015 задовольнив заяву (а.с. 7).

Таким чином, всупереч вимогам закону суд не забезпечив боржнику можливості реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, вирішив істотне питання без відома та участі ОСОБА_1 за відсутності доказів про належне її повідомлення про час і місце розгляду справи, чим порушив права боржника.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 05.02.2013 № 17-11/36 (надійшов до Ужгородського міськрайонного суду 06.02.2015) ПАТ «Державний ощадний банк України» просило суд видати копію рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.02.2013 і оригінал виконавчого листа у справі № 2-2277/11 за позовом банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1267666,21 грн (а.с. 3). Утім, на час вирішення заяви судом першої інстанції у ній не було виконавчого листа чи його копії, суд не перевіряв матеріали відповідної справи, не з'ясовував питання наявності чи відсутності виконавчого листа щодо вимог банку, рішення стосовно яких набрало законної сили, наявності чи відсутності відповідного виконавчого провадження і т.ін., тоді як апеляційному суду сторони пояснили, що стосовно інших вимог банку (окрім вимоги про стягнення пені) було видано виконавчий лист і такий знаходиться на виконанні.

Суд прийняв рішення про повне задоволення заяви без з'ясування та перевірки обставин, що мають значення для її вирішення, в т.ч., і щодо суми коштів, що їх належить стягнути за виконавчим документом.

Отже, в порядку, передбаченому ст. 10 ч. 4, ст. 160 ч. 2 та іншими нормами ЦПК України суд не діяв, фактично з урахуванням правил щодо диспозитивності цивільного процесу не з'ясував дійсної правової позиції заявника щодо предмету і меж судового розгляду.

Відтак, доводи боржника заслуговують на увагу, суд першої інстанції вирішив питання з порушенням порядку, встановленого ЦПК України, тому на підставі ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, питання передати на новий розгляд. При новому розгляді суду належить забезпечити учасникам процесу можливість реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків. Суду слід, серед іншого, з'ясувати дійсну правову позицію заявника, визначити підстави і межі вимог та судового розгляду, перевірити доводи учасників процесу щодо обставин виконання судового рішення (рішень) тощо. З урахуванням дій сторін у процесі, встановленого при новому судовому розгляді, суду в контексті наявності або відсутності обставин, що підлягають доказуванню при вирішенні питання, слід вирішити по суті заяву відповідно до закону.

Керуючись ст. 312 ч. 1 п. 3, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2, задовольнити частково, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 6 листопада 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді