У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.,

суддів: Собослой Г.Г., Бисага Т.Ю.,

при секретарі: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивыльну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 до головного державного виконавця Відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, скасування заходів обмеження та обтяження,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2, якою просить визнати дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження ВП №60664494 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Факторинг Україна» незаконними; скасувати постанову про відкриття провадження від 30.03.2016 року, винесену головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Факторинг Україна» заборгованості по кредиту розміром 810 056,58 грн. та судові витрати у розмірі 3 441,00 грн. та скасувати вжиті заходи обмеження та обтяження.

Скарга мотивована тим, що рішенням Тячівського районного суду від 11.04.2013 року з нього на користь ТОВ «Факторинг Україна» стягнуто заборгованості по кредиту в розмірі 810 056,58 грн. та 3 441,00 грн. судових витрат. На підставі заяви, та в порішення річного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, державний виконавець 30. 03.2016 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, хоча виконавчий лист виданий 11.04.2013 року.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, скасування заходів обмеження та обтяження, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2016 року та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції в іншому складі. Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, зокрема, зазначив, що заява про примусове виконання за виконавчим листом, виданим Тячівським районним судом 11.04.2013 року, подана 30.03.2016 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити з підстав зазначених в ній за виключенням вимоги про розгляд справи судом першої інстанції в іншому складі.

Представник стягувача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, пояснивши , що строки виконавчий документ неодноразово пред'являвся до виконання і строк був перерваний.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представників сторін, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №307/209/13 від 11.04.2013 року, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області 15.05.2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредиту в розмірі 810 056,58 грн. та 3 441,00 грн. судових витрат (а.с. 89).

26.06.2015 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з тим, що стягував не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено Законом (а.с.90).

За заявою представника стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_5 від 21.03.2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50664494 від 30.03.2016 року із примусового виконання виконавчого листа №307/209/13-ц від 11.04.2013 року і надано боржнику строк для добровільного виконання до 06.04.2016 року (а.с.91,92).

08.04.2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 93)

Відповідно до п.1 ч.1, ч.ч.2, 3 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ст.ст. 22,23 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення, може бути пред'явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Статтями 24, 25 цього Закону визначено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Представники стягувача 19.07.2013 року, 02.04.2015 року, 22.03.2016 року подавали до виконавчої служби заяви про відкриття виконавчого провадження (138-140).

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскільки по виконавчому листу від 15 травня 2013 року, відкривалось виконавче провадження відділом ДВС Тячівського РУЮ, який в подальшому було повернуто стягувачеві Постановою про повернення виконавчого документа від 26 червня 2015 року на підставі п.4 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до п.5 зазначеної статті, не позбавляє стягувача повторно предявити виконавчий лист до виконання, якщо строк пред'явлення виконавчого листа на виконання перерваний.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком районного суду та вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, не свідчать про те, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена з порушеннями вимог Закону України «Про виконавче провадження» або поза межами його повноважень, тому підстави для скасування ухвали суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відсутні, а скарга підлягає відхиленню на підставі п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, відмовити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: