№ провадження 2/646/20/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.

за участю секретаря- Безсонної Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною власністю та визначення часток співвласників,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що з 16.11.1996 року по 19.02.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 відповідачкою у справі ( до шлюбу ОСОБА_4, нині ОСОБА_2О.) 45/100 частин шести кімнатної квартири АДРЕСА_1 належить відповідачці на підставі Договору купівлі-продажу № Н4-18 від 13.01.1995 року. З 05.02.1997 року він зареєстрований у вказаній квартирі, в якій почав проживати ще до укладання шлюбу з відповідачкою, після розірвання шлюбу та переїзду відповідачки проживати до Росії, залишився проживати в квартирі. В період спільного проживання з відповідачкою приналежну їй частку квартири, яка складалась з двох кімнат житловою площею 39,5 кв. метрів, було неодноразово переплановано, збільшено за спільні кошти шляхом. Ними проведено перепланування кімнат ( в кімнаті площею 16,7 кв. метрів влаштували санвузол, через що житлова площа кімнати зменшилась), прибудови приміщення кухні площею 9,6 кв. метрів, тамбуру площею 3,2 кв. метрів, шляхом демонтажу віконного пройому у кімнаті площею 22,8 кв. метрів та влаштування виходу до прибудованої кухні, влаштування окремого входу у квартиру, приєднання частини місць загального користування( сходового маршу та частини коридору загального користування). Таким чином, житлова площа приналежної відповідачці частини квартири зменшилась, загальна площа значно збільшилась. В наступному було демонтовано вказаний санвузол та влаштовано шляхом переобладнання приєднаної сходової клітини чорного входу будинку, проведено ремонтні роботи: замінені вінка на металопластикові, дверні блоки, ремонт внутрішніх інженерних мереж з підключенням обладнання приміщень, інші ремонтні роботи. Таким чином, приміщення які раніше купила відповідачка та які вона спільно з ним перепланувала, реконструювала та збільшила, є новою, окремою, новостворюваною, ізольованою квартирою із значно більшою площею. Викладене підтверджується Технічним висновком , в якому також зазначено, що склад та інженерне обладнання приміщень дозволяє їх експлуатувати у якості ізольованої квартири. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, виконаного ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП» 10.08.2015 року станом на 31.07.2015 року визначена вартість нерухомого майна, приналежної відповідачці частини квартири, до та після проведення поліпшень, яка відповідно становить 413 000 грн. та 1 102 200 грн. Оскільки вище перелічені поліпшення спірного житлового приміщення проводились, починаючи з 1995 року по 2015 рік, на підставі ст. 25 КОБС України ( в редакції 1969 року), ст. 62 Сімейного Кодексу України ( в редакції 2004 року), позивач просить суд: визнати спільною сумісною власністю його та відповідачки 45/100 частини шести кімнатної квартири АДРЕСА_2; визнати рівними частки сторін на вказану частину квартири; визнати за ним право власності на 45/200 частин даної квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та пояснив суду, що всі вище перелічені роботи, які були проведені у приналежних позивачці частині спірної квартири, були зроблені в основному за його власні кошти, але дозвіл на перелічені перепланування, прибудову, тощо, як на момент проведення робіт, так й до тепер відсутній. Відповідачка після реєстрації останнього шлюбу, з 2015 року проживає у Росії, спірною житловою площею не цікавиться, не здійснює оплату комунальних послуг.

Представник позивача підтримав позов свого довірителя та його показання.

Представник відповідачки проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що прибудова до приналежної відповідачці частини квартири АДРЕСА_1 ( кухня та тамбур) були збудовані до реєстрації шлюбу з позивачем, за кошти її матері, яка на той час працювала у будівельній організації та самостійно займалась організацією возведення даних прибудов. Переобладнання в квартирі зроблені без належних дозволів, вони самовільно приєднали до своєї частини квартири частину місць спільного користування під»їзду будинку, де влаштували санвузол, на що згоду інших жителів будинку також не отримували, тому на це будь-за ким не може бути визнано право власності. Представник відповідачки не заперечувала, що під час спільного проживання х позивачем ними був зроблений в квартирі ремонт, але ремонтні роботи відбувались не тільки за спільні кошти сторін, а і за надані кошти її матір»ю, її теперішнім чоловіком. Представник відповідачки пояснила, що її довірителька не заперечує, що позивач має право отримати відшкодування йому витрачених на ремонт квартири коштів, але вважає, що належні докази позивачем не надані, тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, представників сторін, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши письмові докази у справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачкою у справі ( до шлюбу ОСОБА_4, нині ОСОБА_2О.) на підставі Договору купівлі-продажу № Н4-18 від 13.01.1995 року було придбано 45/100 частин шести кімнатної квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 18) . Згідно договору вказана частина квартири складається з двох кімнат житловою площею 39,5 кв. метрів.

З 16.01.1996 року по 09.02.1914 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією судового рішення про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що з червня 2013 року подружжя проживає окремо ( а.с. 13-14).

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України, особовою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним, до шлюбу.

Згідно копії довідки дільниці № 58 КП «Жилкомсервіс» № 4049 від 29.05.2015 року, виданої ОСОБА_11 зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_1, також зареєстровані колишній чоловік ОСОБА_1, син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 17 зворотна сторона).

Судом встановлено, що після купівлі відповідачкою 45/100 частин вказаної квартири, в приналежній відповідачці частині квартири зроблено переобладнання житлових кімнат, за рахунок приєднання частини місць спільного користування під»їзду ( сходового маршу та частини коридору) влаштовано санвузел, зроблено прибудову (кухні та тамбуру) через яку влаштовано окремий вихід з квартири, закладені двері, які поєднували дану частину шести кімнатної квартири з іншою її частиною. Вказані обставини підтверджені сторонами під час судового засідання та підтверджуються наданими суду Технічним висновком ( а.с. 21-44), копією технічного паспорту, яка містить відмітку про наявність самовільних переобладнань та прибудови ( а.с. 19-20).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що всі переобладнання в приналежній відповідачці частині квартири та прибудова до неї, виконані сторонами самовільно, без передбачених дозволів відповідних органів. Зазначені дозволи на переобладнання та здійснення прибудови відсутні до теперішнього часу.

У відповідності до вимог ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самовільне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

В позовні заяві та своїх поясненнях позивач посилається на те, що під час спільного проживання з відповідачкою у спірній частині даної квартири зроблено ремонтні роботи, які значно поліпшили її стан та вартість: заміна вікон на металопластикові, заміна дверних блоків, електричної проводки, влаштування нової опалювальної системи, для якої двічі проводилась заміна опалювальних приладів, штукатурка стін, сантехнічні роботи, тощо. На виконання даних робіт ним були витрачені його власні кошти. Це значно поліпшило стан квартири та її вартість.

Представник відповідача не заперечувала, що позивач приймав участь у проведенні ремонту у приналежній їй частці квартири, але ствердження позивача що його участь у цьому дорівнюється її участі, як власника, на думку представника відповідача не відповідає дійсності та не доведена. Представник відповідача вказує на те, що з червня 2013 року подружжя ОСОБА_12 взагалі припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, що встановлено рішенням суду про розірвання шлюбу. Для завершення ремонтних робіт відповідачці допомагав її теперішній чоловік ОСОБА_14, присилаючи їй поштові перекази ( а.с. 122-130), її мати, яка працювала директором ПП «Техпро-8» при тресті «Південспецатоменергомонтаж», надавала їй будівельні матеріали для ремонту, які списувались за місцем її роботи.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 надали суду показання щодо участі позивача у тих, чи інших роботах, пов»язаних з ремонтом у спірній квартирі, при цьому свідки достовірно не зазначили суду про те, за чиї саме кошти відбувались вказані роботи, ступень участі позивача ( грошових або трудових затрат) у проведенні даних робіт.

Крім того, надані позивачем докази, Технічний висновок про стан будівельних конструкцій квартири та З віт про оцінку квартири, виконані з урахуванням самовільної прибудови та самовільного перепланування квартири.

Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги не доведеними та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 10, 60,212 ЦПК України, ст..ст. 372, 376 ЦК України, ст.. 57 Сімейного Кодексу України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною власністю та визначення часток співвласників рівними, по 45/100 часток за кожним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів після проголошення, а для осіб, які приймали участь у справі але не були присутні при проголошенні рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Ю. В. Шуліка