Сколівський районний суд Львівської області
РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 453/1634/15-ц

№ провадження 2/453/120/16

27.01.2016 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Брони А.Л.,

при секретарі Павкевич Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, з участю третьої особи служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.07.2011 року, та визначення місця проживання дитини. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та виховання дитини, з приводу чого між ними виникали суперечки, які дедалі ставали частішими і перейшли у конфлікти, що негативно впливає на його моральний стан та душевний спокій, психологічну обстановку в сім`ї. Вказав, що його зусилля зберегти родину виявились марними, на зауваження змінити свою поведінку відповідачка не реагує. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує формально, подальше спільне життя є недоцільним та неможливим, а тому просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, визначивши при цьому місце проживання дитини разом з ним.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що вона та позивач з серпня 2015 року не підтримують шлюбних відносин, термін на примирення просила суд не надавати. Одночасно вказала, що проти проживання дитини разом з позивачем за місцем його проживання не заперечує.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Одночасно підтвердила, що дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання позивача по АДРЕСА_1 має всі необхідні умови для проживання, виховання, фізичного та розумового розвитку.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 23.07.2011 року, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження.

В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання сторін проживати разом у шлюбі.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка.

Сторони у судовому засіданні наполягали на розірванні шлюбу, термін на примирення просили не надавати.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Статтями 155, 157 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини суд враховує вік дитини, стан її здоров`я, і те, що дитина з дня народження проживає АДРЕСА_1, де має всі необхідні для проживання, виховання, фізичного та розумового розвитку умови, що підтверджується актом обстеження сім`ї від 17.12.2015 року, відвідує дитячий садок, облікована в медичних установах, а також те, що відповідачка не має постійної роботи та заробітку, умови для проживання дитини у неї відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 19, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, та ОСОБА_3, зареєстрований 23.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 20.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити ОСОБА_3.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя