Справа № 188/41/16-ц
Провадження № 2/188/134/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд, Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Курочкіної О.М. при секретарі Лукіній Л.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Самарської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 02 вересня 2014 року померла бабуся позивача ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про її смертрь.

На час відкриття спадщини їй належало на праві приватної власності домоволодіння № 12 по вул. Карла Маркса в с. Самарське Петропавлівського району Дніпропетровської області. Інформація щодо правовстановлюючих документів у позивача відсутні.

24 жовтня 1997 року помер батько позивача, ОСОБА_8. Родинні відносини позивача і ОСОБА_8 підтверджуються свідоцтвом про народження, а ОСОБА_8 є сином померлої ОСОБА_7.

На час відкриття спадщини після смерті бабусі, ОСОБА_7, спадкоємцями першої черги за законом є : її рідний син ОСОБА_4 та її рідний внук, позивач.

Позивач в позові зазначив, що з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 він неодноразово знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах різних рівнів Дніпропетровської області, що підтверджується довідками відповідних медичних закладів. В періоди короткочасного видужання позивач зазначає, що звертався як до нотаріальної контори, так і до секретаря сільської ради, з проханням надати допомогу в оформленні спадкових прав, але допомогу не отримав. Тільки в грудні місяці 2015 року зібравши кошти, він звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори завідувач якої надав відмову у вчиненні нотаріальної дії через наявність заповіту посвідчено спадкодавцем за життя.

Як виявилось, бабуся за життя склала заповіт згідно якого розпорядилась після своєї смерті, а саме, належне їй майно, права та обов'язки, передати на користь ОСОБА_4.

Зі змістом самого заповіту нотаріус позивача не ознайомив.

Окрім того, у своїй відмові нотаріус повідомила, що особа, визначена у заповіту своїм правом щодо спадкування за заповітом належним чином на цей час не скористалась, тобто пропустила строк, до цього часу поважних причин пропущення строку не надала, тобто в такому випадку позивач вважає, що має право на спадкування за законом.

Окрім того відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту, він вважає, що має право на обов'язкову частку.

Згідно довідки МСЕК від 30.09.2015 року позивачу продовжено термін втрати працездатності до 01.10.2017 року, вважає себе непрацездатною особою та заявляє право на обов'язкову частку в спадщині.

Вважає поважною причиною для надання йому додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини після смерті його бабусі є той факт, що позивач є інвалідом третьої групи, має велику кількість хвороб, що в свою чергу йому перешкоджало зверненню у встановлений строк до нотаріальної контори.

Окрім того, оформлення заяви про прийняття спадщини не зміг реалізувати через відсутність коштів, в праві на посвідчення заяви секретарем виконкому сільської ради за місцем його проживання, до якого він теж звертався, йому було безпідставно відмовлено, в зв'язку з відсутністю правової підстави для такого посвідчення, письмової відмови , позивачу надано не було. Крім того позивач зазначив про своє скрутне матеріальне становище та те, що має на утриманні малолітню дочку, на її утримання отримує від держави 385.80 грн., а його особистого заробітку ледве вистачає на утримання дочки.

Просить суд надати йому додатковий строк на прийняття спадщини за законом після смерті його бабусі ОСОБА_7.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В обгрунтування позовних вимог сторона позивача надала заяви про відсутність бажання інших спадкоємців після смерті батька позивача, приймати спадщину, тобто брата та сестри, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Крім того представник позивача вважає, що позивач сам виховує малолітню дочку, є інвалідом третьої групи і має право на обов'язкову частку спадщини після смерті спадкодавця, ОСОБА_7 Інші спадкоємці не прийняли спадщину, посадові особи позивачу чинили перешкоди в прийнятті заяви про прийняття спадщини, у позивача скрутне матеріальне становище, він працює де може по найму, зараз докладе зусиль для прийняття спадщини, він постійно лікується і ніяким чином не порушує права інших осіб.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що за життя бабусі, він звертався до неї з пропозицією проживати разом та доглядати за нею, але вона зазначила, що має інших онуків і відмовила йому.

ОСОБА_3, в якості третьої особи, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначив, що він на момент смерті проживав з померлою бабусею, доглядав за померлою, підтримував будинок, продовжує проживати в будинку. Заповіт бабуся склала на його батька, він переїхав до неї жити доглядав за нею, батько після інсульту хвора людина, не лікується. ОСОБА_3 питав у бабусі щодо заповіту на батька, адже проживає з нею і доглядає її він, але вона йому відповіла, що вони рідні і розберуться.

Відповідач по справі Самарська сільська рада надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що перебуваючи на стаціонарному лікуванні будь яка особа майже цілий день зайнята лікувальними процедурами та повинна дотримуватись режиму .

Вислухавши учасників судового розгляду, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги викладенні в позові є такими що не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, позивач є онуком померлої ОСОБА_7, а його батько ОСОБА_8 помер 24.10.1997 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть 1-КИ №625082 від 12.05.2015 року ОСОБА_7 померла 02.09.2014 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, спадкоємець за заповітом фактично, внаслідок хвороби, позбавлений можливості вільного спілкування, до лікарні для лікування та до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї не звертався.

Довідками від 08.05.2015 року №108 Самарської сільської ради підтверджується, що третя особа , ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав з померлою ОСОБА_7, вона була власником домоволодіння та земельної ділянки, померлою ОСОБА_7 14.12.1999 року було складено заповіт.

Копією заповіту (а.с.34) підтверджується, що померла ОСОБА_7 14.12.1999 року склала заповіт щодо рухомого і нерухомого майна, що буде належати їй на час смерті, вона заповідала ОСОБА_4, своєму сину.

Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця разом з нею був зареєстрований проживав і до цього часу проживає ОСОБА_3, син спадкоємця, ОСОБА_4.

Сторонами визнано належним доказом копія заповіту померлої ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3І.(а.с.34).

Виписками із медичної карти, та висновками спеціалістів щодо позивача (а.с.11-15) довідкою управління Пенсійного фонду (а.с. 16) довідкою МСЕК (а.с.25) , підтверджується що ОСОБА_1 дійсно хворіє, має третю групу інвалідності.

Довідкою від 14.01.2016 року №40, №41 підтверджується склад сім'ї позивача та відсутність у нього земельної ділянки внаслідок розпаювання.

ОСОБА_7 померла 02.09.2014 року. Відповідно до наданих доказів позивач, в період з 02.09.2014 року по 02.03.2015 року протягом 6 місяців, передбачених для подачі заяви на прийняття спадщини (ст.1270 ЦК України) отримав амбулаторно консультацію 22.12.2014 р. в клінічній лікарні ім.Мечнікова м.Дніпропетровська та перебував на лікування з 19.01.2015 року по 10.02.2015 року, тобто, мав реальну можливість своєчасно письмово звернутись з заявою про прийняття спадщини.

Згідно листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Тривала хвороба, теж повинна підтверджуватись належними доказами.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини чинним законодавством України не передбачено.

Крім того право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до чинної постанови КМУ від 03.12.2009 року №1317"Питання медико-соціальної експертизи", критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров'я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені. Інваліди III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Відповідно до п.19 Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 р. № 7 " Про судову практику у справах про спадкування",перелік осіб, які мають право на обовязкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Тож підстави для застосування до заявника положень ч. 1 ст.1241 ЦК України відсутні, він є повнолітнім і працездатним, за визначеними умовами і здійснення реабілітаційних заходів він може провадити різні види трудової діяльності.

Відповідно до ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини чинним законодавством України не передбачено.

Відповідно до листа нотаріуса, посвідченого гербовою печаткою, (а.с.10) заявнику відмовлено в прийняті спадщини, не в зв'язку з пропуском строку, а в зв'язку з тим, що ОСОБА_4, що є спадкоємцем за заповітом, не подав заяву про відмову від спадщини.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.1272 ЦК України ,ст.57,60, 64, 212-215, ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10