Справа № 513/225/16-ц
Провадження № 2/513/282/16
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі:
судді Смірнової І.О.,
секретаря Коноваленко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата
цивільну справу за позовом
Моторного (Транспортного) страхового бюро України
відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,
09.03.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 18 липня 2013 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, на вулиці Академіка Заболотного в м. Одесі з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем «БАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожно - транспортна пригода.
На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вина відповідача підтверджується постановою Саратського районного суду від 14 жовтня 2013 року.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач.
Згідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього закону.
У зв'язку із залученням аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 цього Закону, МТСБУ понесло витрати в розмірі 1030 гривень.
В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 та за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3, цивільно - правова відповідальність якої була застрахована в СТДВ «Гарантія», згідно Полісу № АС/2575059, строк дії якого з 28 червня 2013 року по 27 червня 2014 року.
Відповідно до положень ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
Отже, податок на додану вартість в розмірі 5723 гривні 28 копійок не є прямим збитком, тому не може бути включеним МТСБУ до суми регламентної виплати.
19 липня 2013 року потерпіла повідомила про страховий випадок та 18 жовтня 2013 року, з метою отримання відшкодування, звернулася до МТСБУ.
Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована.
Представник позивача, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 4).
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи через газету "Одеські вісті" від 28 травня 2016 року № 41, до суду не з'явився, не повідомив суд про причину неявки, у зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно, на підставі наявних у справі доказів ( а.с. 102).
Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Постановою Саратського районного суду Одеської області від 14.10.2013 року, яка набула чинності, встановлено, що 18 липня 2013 року, о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 на вулиці Ак. Заболотного в м. Одеса, керуючи автомобілем марки "БАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_5, не витримав безпечний інтервал та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який був припаркований у краю проїжджої частини. Цією ж постановою відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12).
Як вбачається з копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2575059, Страхове товариство додатковою відповідальністю «Гарантія» та ОСОБА_2 уклали договір добровільного страхування автотранспорту. Застрахованим транспортним засобом за договором виступає автомобіль "Мерседес" державний номер НОМЕР_2, строк дії договору з 28.06.2013 року по 27.06.2014 року (а.с. 13).
Стаття 993 ЦК України визначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 38 п. "г" Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховіка у встановлені строки. Відповідно до ст. №№ згаданого закону, повідомлення сстраховика має бути здійснене не пізніше трьох робочих днів після ДТП.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Судом встановлено, що 14 жовтня 2013 року, в результаті неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 та порушення ним Правил дорожнього руху України було завдано матеріальних збитків ОСОБА_2 Після дорожньо-транспортної пригоди позивач відшкодував потерпілій особі збитки, завдані відповідачем, відповідач добровільно матеріальні збитки не сплатив, не повідомив позивача у встановлений законом строк про настання страхового випадку, тому суд вважає позов підлягає задоволеню у повному обсязі.
Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1378 гривень (а.с.1).
Керуючись ст.ст.3, 5, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-225,224-225. 294 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",
суд
Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана відповідачем, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, до Саратського районного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається, протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, у той же строк з моменту отримання копії рішення суду, або залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд.
Суддя І. О. Смірнова