Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9905/15-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 59 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення над міру виплачених коштів

за апеляційною скаргою Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області, правонаступником якого є Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 35 596 грн. 04 коп. зайво отриманих коштів за період з 12 березня 1999 року по 31 травня 2009 року. В обґрунтування позову посилалося на те, що 20 квітня 1999 року відповідач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, у якій вказала, що пенсія з інших підстав чи від іншого відомства їй не призначалася. На підставі цієї заяви та додатних до неї документів Корольовським районним управлінням соціального захисту населення м. Житомира протоколом від 20 квітня 1999 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком. Згодом стало відомо, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 03 лютого 1996 року отримує пенсію в разі втрати годувальника. За таких обставин ОСОБА_1, звертаючись за призначенням пенсії за віком, приховала той факт, що отримує іншу державну пенсію. Оскільки чинне законодавство не передбачає права одночасно отримувати різні державні пенсії, то сума пенсії, над міру виплачена внаслідок зловживань з боку ОСОБА_1, могла бути повернута останньою добровільно, але відповідач безпідставно отримані кошти не повернула, а тому порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено та стягнуто з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави 1 378 грн. судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції, не оцінив належним чином докази у справі. Так, взявши до уваги висновок почеркознавчої експертизи, яка не дає категоричної відповіді щодо несправжності підпису відповідача, не звернув уваги на зміст заяви, в якій відповідач зазначила, що пенсія на іншій підставі чи від іншого відомства їй не призначалася. ОСОБА_1 жодним доказом не спростувала, що заява про призначення пенсії підписана не нею, а відтак достовірність заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 20 квітня 1999 року не спростована. Суд не звернув уваги, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 21 вересня 2013 року скасована ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2016 року. Окрім того покладання на позивача судового збору в розмірі 1378 грн. суперечить закону, оскільки на момент звернення до суду з позовом Пенсійний фонд України та його органи були звільнені від сплати таких судових витрат.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів доказами вини відповідача та зловживань з її боку при призначенні пенсії за віком.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1, перебуваючи на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, з 03 лютого 1996 року отримує пенсію в разі втрати годувальника (а.с.10).

Однак, протоколом від 20 квітня 1999 року №1686 Корольовського районного управління соціального захисту населення м. Житомира, яке згодом було реорганізовано в управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира та в наступному в управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі, правонаступником останнього є позивач, ОСОБА_1 з 12 березня 1999 року була призначена інша держана пенсія за віком (а.с.7).

За таких обставин з 12 березня 1999 року по 31 травня 2009 року відповідач одночасно отримувала дві різні державні пенсії, хоча редакція ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чинна на час виникнення спірних правовідносин, передбачала, що особам, які мають одночасно право на різні держані пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором (а.с.9).

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування недобросовісності відповідача позивач надав заяву про призначення пенсії за віком, на підставі якої та, додатних до неї документів, і була призначена одночасно друга державна пенсія (а.с.4).

Заява міститься на бланку встановленої форми, яку можна було отримати, звернувшись до органів, що призначали на той час пенсію. Так, із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 особисто звернулася 20 квітня 1999 року до Корольовського районного управління соціального захисту населення м. Житомира за призначенням їй пенсії за віком. У графах даної заяви вказано, що заявнику «не призначалась» пенсія за іншою підставою або від іншого відомства та «ей известно, что в соответствии с действующим Законодательством, гражданин, имеющий право на различные виды пенсии, может получать лишь одну по его выбору». Неправдивість внесеної до заяви інформації щодо непризначення іншої державної пенсії з інших підстав по іншому відомству та розяснення положень чинного законодавства з цього приводу, тобто фактичної заборони отримувати одночасно різні держані пенсії, підтверджені підписом заявника, тобто ОСОБА_1

У судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона зверталася до Корольовського районного управління соціального захисту населення м. Житомира, але не за призначення пенсії за віком, а за соціальною допомогою, а у заяві, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи її недобросовісність, містяться не її підписи. В доведення своєї версії та спростування заяви про призначення пенсії за віком від 20 квітня 1999 року послалася на висновок експерта відділу кримінальних експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області від 14 грудня 2009 року №1/1127 відповідно до якого, підписи, розташовані в графах «Назначалась» та «Подпись заявителя» заяви про призначення пенсії за віком ймовірно виконані не відповідачем, а іншою особою (а.58-59).

При дослідженні вищевказаного висновку експерта суд апеляційної інстанції виходить із того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Так, висновок щодо виконання підписів на заяві про призначення пенсії за віком не є категоричним, що не виключає виконання їх заявником.

Окрім того, експерту для дослідження були надані лише експериментальні зразки підпису ОСОБА_1, виконані у 2009 році.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 січня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року №144/5, що була чинною на час призначення почеркознавчої експертизи правоохоронним органом), для проведення досліджень слідчий повинен був надати експертові вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 Окрім того, вільні зразки повинні відповідати обєкту, який досліджується, за часом виконання.

При призначенні слідчим правоохоронного органу почеркознавчої експертизи вищевказані вимоги дотримані не були, оскільки вільні зразки підпису ОСОБА_1, виконані нею у період максимально наближений до 1999 року, експерту на дослідження надані не були, а у розпорядженні експерта знаходилися лише експериментальні зразки підпису ОСОБА_1, відібрані лише через десять років після виникнення спірних правовідносин, тому колегією суддів апеляційної інстанції відповідачу та її представнику було розяснено право заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у даній цивільній справі на спростування твердження позивача та розяснено наслідки невчинення відповідної процесуальної дії. Відповідач та її представник наданим правом у суді апеляційної інстанції не скористалися.

За таких обставин законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи.

Пояснення ОСОБА_1 відносно того, що вона зверталася за соціальною допомогою, а не за пенсією за віком та, отримуючи пенсію за віком вважала, що це соціальна допомога, а не пенсія за віком, спростовуються наступними письмовими доказами у справі. Так, звертаючись із заявами до відповідних органів від 22 травня 2001 року, 17 жовтня 2003 року , від 02 червня 2006 року вона просила зробити їй перерахунок саме пенсії (а.с.18-19,21). Про соціальні допомоги у заявах не йдеться.

Окрім того, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2016 року скасовано постанову слідчого від 21 вересня 2013 року про закриття кримінального провадження (а.с.97).

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивач наявними у матеріалах справи доказами довів недобросовісність з боку ОСОБА_1, яка, звернувшись у 1999 році за призначенням їй пенсії за віком, приховала той факт, що у 1996 році їй призначена пенсія по втраті годувальника, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та зібраним у справі доказам.

Внаслідок недобросовісності з боку ОСОБА_1, згідно з довідкою управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі від 21 серпня 2015 року №8242/02, їй була виплачена пенсія за віком у сумі 35 596 грн. 04 коп. за період з 12 березня 1999 року по 31 травня 2009 року (а.с.11).

Добровільно відповідач коштів не повернула.

Відповідно до абзацу другого п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року та продовжують існувати після набрання ним чинності, а тому його положення на них поширюється.

Відповідно до змісту п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набута пенсія, надана фізичній особі як засіб до існування, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно з ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобовязані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обовязку і одержання у звязку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодовувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначив пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоровя тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку (ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Враховуючи, що позивачем доведена недобросовісність з боку відповідача, яка виразилася у поданні заяви з неправдивими (недостовірними) відомостями, то безпідставно набута ОСОБА_1 та над міру їй виплачена сума 35 596,04 грн. підлягає поверненню до Пенсійного фонду України, а саме, до його територіального органу.

Відповідно до ст.309 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, яким позов задовольняє у повному обсязі.

На час звернення до суду органи Пенсійного фонду України були звільнені від сплати судового збору п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, що діяла на час звернення до суду).

Рішення ухвалюється на користь позивача, який при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, а при подачі апеляційної скарги сплатив 391,56 грн. (а.с.105).

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Так, судовий збір у розмірі 391,56 грн. стягується на користь позивача, а судовий збір у розмірі 355,96 грн., який мав би сплатити позивач на час звернення до суду, якщо б не був звільнений від такої сплати, - в дохід держави, оскільки вимоги задоволені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м .Житомира від 22 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 35 596 грн. 04 коп. і судовий збір у розмірі 391 грн. 56 коп. та на користь держави 355 грн. 96 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: