АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3712/16 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «сімейні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря: Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що з 27 червня 2003 року перебувала з відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Посилаючись на те, що сумісне життя з ОСОБА_1 не склалось, разом вони не проживають з 09 лютого 2015 року, а відповідач своїх обов'язків щодо утримання неповнолітніх дітей належним чином не виконує, ОСОБА_2 просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1, зареєстрований 27 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 591, стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 27 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 591. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 3 000 грн. щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2015 року до досягнення ними повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначив, що стягуючи з нього аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісяця, суд першої інстанції не врахував стан його здоровя, зокрема те, що через отриману ним у липні 2015 року травму - перелом кісток обох рук, він працює, а тому вказаний розмір аліментів є завеликим, крім того, суд не встановив у рішенні часу припинення між ним та позивачкою шлюбно-сімейних відносин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свого обовязку щодо утримання неповнолітніх дітей не виконує, що є підставою для стягнення з нього в судовому порядку аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісяця.

Проте повністю погодитись з таким висновком не можна з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 255954 від 18 грудня 2003 року та свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 167517 від 27 серпня 2009 року ОСОБА_1 є відповідно батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_1 постійного місця роботи не має, отримує нерегулярний, мінливий дохід.

Доказів наявності інших дітей, непрацездатних дружини, батьків або існування інших обставин, що мають істотне значення, відповідачем не надано.

Оскільки з пояснень ОСОБА_1, наданих в суді апеляційної інстанції, вбачається, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому щомісяця сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1 000 грн. на кожну дитину, а також ураховуючи розмір доходів ОСОБА_2, який становить близько 5 000 грн. на місяць, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 2 000 грн., виключивши з мотивувальної частини рішення помилкове посилання суду на ст.ст. 80, 84 СК України, які на спірні правовідносини не поширюються, оскільки регулюють правовідносини щодо утримання одним із подружжя іншого непрацездатного подружжя.

Крім того, згідно з розясненнями, які містяться в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11від 21 грудня 2007 року рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК, у ньому, зокрема, має бути зазначено час та причини фактичного його припинення.

Встановлено та не заперечувалось сторонами, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені 09 лютого 2015 року.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні, зі зменшенням розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до 1 000 гривень щомісяця на кожну дитину, з доповненням мотивувальної частини рішення суду зазначенням дати фактичного припинення шлюбу та виключенням з неї посилання на ст. ст. 80, 84 СК України.

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання шлюбу рішення суду не оскаржувалось, а тому його законність в апеляційному порядку не перевірялась.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року в частині стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісяця, починаючи з 14 серпня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття.

Доповнити мотивувальну частину рішення реченням наступного змісту «Фактично шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинено 09 лютого 2015 року»

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на ст. ст. 80, 84 СК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді