Провадження № 2/225/97/2016
Справа № 225/6221/15-ц
Головуючий у справі ОСОБА_1
РІШЕННЯ

іменем України

02 лютого 2016 року м.Дзержинськ

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ДКП «Дзержинськжитлосервіс», ПП «ІРД», виконкому ОСОБА_8 міської ради Донецької області про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування майнової і моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття жилого приміщення, що належить їй на праві приватної власності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власницею квартири № 42, розташованої в будинку № 9 по вул. Гоголя в м. Дзержинську Донецької області. Відповідач по справі проживає в цьому будинку, поверхом вище. В жовтні 2015 року її квартира була залита. За даним фактом представниками ПП «ІРД» було проведено обслідування залитої квартири, в результаті якого встановлено, що це сталося внаслідок несанкціонованого втручання в роботу центрального опалення, а саме несанкціоноване врізання ділянки трубопроводу і водозабірної арматури мешканців квартири поверхом вище, в якій проживає відповідач ОСОБА_3

Внаслідок залиття квартири їй було завдано майнової шкоди, яку вона оцінює в 17221 грн.

З цих підстав, вона неодноразово в усній формі зверталася до відповідача ОСОБА_3 з проханням відшкодувати їй завдані матеріальні і моральні збитки, але останній її ігнорує, на телефонні дзвінки не відповідає.

На теперішній час матеріальні збитки відповідачем у добровільному порядку на її користь не відшкодовані.

Разом з цим, вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала моральної шкоди, яка полягає в душевних переживаннях та хвилюваннях за пошкоджене майно. Вона є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, у звязку з чим отримує пенсію по інвалідності в мінімальному розмірі. Вона ніде не працює, інших доходів не має. Тривалий час вона ремонтувала свою квартиру, створювала в ній всі умови для проживання, тобто витрачала кошти на ремонт помешкання та придбання речей, що потребувало від неї докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Однак, після залиття квартири, вона змушена була переїхати до своєї матері, оскільки не може за станом свого здоровя проживати в цій квартирі. На момент звернення до суду з зазначеним позовом, відповідач у добровільному порядку відшкодувати майнову шкоду відмовився. Розмір моральної шкоди оцінює в 20000 грн.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач, його представник за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, оскільки вважають їх необґрунтованими і недоведеними в суді. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача суду повідомив, що квартира № 46, що знаходиться в будинку № 9 по вул. Гоголя в м. Дзержинську Донецької області є власністю ОСОБА_8 міської ради та перебуває на балансі ДКП «Дзержинськжитлосервіс». Право на проживання в цій квартирі ОСОБА_3 отримав на підставі ордеру на житлове приміщення. Однак, в квартирі не проживає, оскільки вона за технічним станом не придатна для проживання. З цих підстав, відповідач проживає в квартирі свого дідуся ОСОБА_9 З моменту отримання квартири ремонт в ній не проводив, нічого в ній не змінював, вона знаходиться в такому ж технічному стані, в якому її отримав відповідач. Вважає, що відповідач не винен в залитті квартири позивача, тому не повинен нести відповідальність за спричинену останній шкоду. Крім того, представник відповідача по справі звернув увагу суду на те, що при обчисленні розміру майнової шкоди позивачем були враховані витрати труда найманих працівників підрядника та інші витрати, що відповідно до цивільного законодавства не є реальними збитками, тому такі витрати не можуть бути прийняті до обчислення загальної суми завданих позивачу збитків.

Представник відповідача ОСОБА_8 міської ради Донецької області в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. В обґрунтування своїх заперечень суду зазначила, що чинне цивільне законодавство передбачає, що матеріальна і моральна шкода відшкодовується виключно особою, яка її завдала своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю. Які саме рішення, дії або бездіяльність виконавчого органу ОСОБА_8 міської ради спричинили шкоду позивачеві, жодна із сторін по справі не зазначає. Наряду з цим, увагу суду звернула на те, що відповідач по справі ОСОБА_3 при зверненні із заявою про виділення квартири повторного заселення за адресою м. Дзержинськ вул. Гоголя, 9/46 зазначив, що вселиться в квартиру в якому б вигляді вона не знаходилась, ремонт здійснить за власні кошти, при чому претензій до технічного стану квартири мати не буде. Згідно акту від 27.10.2014 року, складеного представниками філії «Техноком» ПП «ІРД» та ДКП «Дзержинськжитлосервіс», технічний стан центрального опалення в виділеній квартирі для заселення визначений як задовільний.

Представник відповідача ДКП «Дзержинськжитлосервіс» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. В обґрунтування своїх заперечень суду зазначив, що вказана квартира державна та перебуває на балансі ДКП «Дзержинськжитлосервіс». Право на проживання в цій квартирі ОСОБА_3 отримав згідно рішення ОСОБА_8 міської ради від 17.12.2014 року № 390 та оселився в ній на підставі отриманого ордера на житлове приміщення. Нарікань з боку наймача щодо незадовільного стану житла до балансоутримувача не надходило. По-друге, згідно умов договору на утримання житлових будинків та прибудинкових територій територіальній громаді м. Дзержинська від 26.03.2012 року, укладеного між ОСОБА_8 міською радою (власник житлового фонду) та ПП «ІРД» (виконавець), останньому передані функції по утриманню житлових будинків, споруд та прибудинкової території та проведенню розрахунків з споживачами цих послуг. В-третіх, зазначив, що матеріальна і моральна шкода відшкодовується виключно особою, яка її завдала своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю. Виходячи з того, що в діях ДКП «Дзержинськжитлосервіс» відсутня вина в завданні майнової і моральної шкоди позивачу, просить суд повністю відмовити в задоволенні заявлених вимог в частині відшкодування цих витрат саме з ДКП «Дзержинськжитлосервіс».

Представник відповідача ПП «ІРД» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх недоведеними і необґрунтованими в суді. В обґрунтування своїх заперечень пояснив, що згідно умов договору на утримання житлових будинків та прибудинкових територій територіальній громаді м. Дзержинська від 26.03.2012 року, укладеного між ОСОБА_8 міською радою (власник житлового фонду) та ПП «ІРД» (виконавець), останньому передані функції по утриманню житлових будинків, споруд та прибудинкової території та проведенню розрахунків з споживачами цих послуг. Суду зауважив, що причиною залиття квартири позивача по справі є несанкціоноване втручання в роботу центрального опалення, а саме несанкціоноване врізання ділянки трубопроводу і водозабірної арматури мешканців квартири поверхом вище, в якій проживає відповідач ОСОБА_3 За даним фактом представниками ПП «ІРД» було складено відповідний акт. Винним у даній події був визнаний відповідач ОСОБА_3, як відповідальний наймач квартири № 46, розташованій в будинку № 9 по вул. Гоголя в м. Дзержинську. Вважає, що не має ніякої вини підприємства в завданні майнової і моральної шкоди позивачу внаслідок залиття її квартири, тому просить суд повністю відмовити в задоволенні заявлених вимог в частині відшкодування цих витрат саме з ПП «ІРД».

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі. В жовтні 2015 року близько третьої години ранку вона почула крик. Вона вийшла і побачила, що з четвертого поверху тече вода великим напором. Вона зрозуміла, що сталося залиття. Суду підтвердила, що аварія центрального опалення сталася в квартирі № 46, де проживає відповідач ОСОБА_3 В його квартирі вона не була. В квартирі позивача води було по щиколотки. Суду вказала, що внаслідок залиття у позивача в квартирі була пошкоджена кухня, коридор, кімната. Після залиття в квартирі було сиро, внаслідок чого позивачка згодом захворіла.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є знайомою позивачки по справі, проживає напроти її будинку. Близько трьох годин ранку вона побачила людей біля будинку № 9 по вул. Гоголя. Вона вискочила і побігла до будинку, де побачила на третьому поверху повністю залиту квартиру позивачки. Вона допомагала прибирати, вода була гарячою. В квартирі відповідача не була, не бачила, що в ній сталося. Суду підтвердила, що аварія сталася внаслідок пошкодження приладів системи центрального опалення. Суду вказала, що внаслідок залиття у позивача в квартирі була пошкоджена кухня, ванна, коридор, були пошкоджені шпалери, піднявся лінолеум, відпала штукатурка, був пошкоджений лічильник електроенергії, здувся паркет.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є дідусем відповідача по справі. Суду вказав, що його онук проживає разом з ним за адресою м. Дзержинськ, вул. Скачкова, 12, так як видана йому квартира для заселення за своїм технічним станом не придатна для проживання, в ній необхідно зробити ремонт. В той день онук прийшов додому і сказав йому, що сусідка попросила у нього ключі від квартири з метою спустити повітря з системи центрального опалення, так як почався опалювальний сезон і систему завоздушено. Суду пояснив, що квартира його онука знаходиться на четвертому поверху будинку, в кухні в трубу центрального опалення врізана ще одна труба з краном, яка йде по кільцевій через всю кухню і виходить в ванну кімнату з краном. На його думку це було зроблено для спуску води. На це він здивувався і сказав онуку, що краник цей пошкоджено. На що онук йому пояснив, що сусідка за допомогою слюсаря ЖЕКу справиться з цим. Вранці близько чотирьох годин подзвонила сусідка і сказала, що її заливає. Онук пішов туди і повернувся через декілька годин. Суду підтвердив, що вода в квартирі онука була перекрита за допомогою краника, який встановлений до врізання Суду вказав, що він разом з онуком ще влітку зверталися в ЖЕК з метою зрізати цю трубу, на що майстер відмовила, посилаючись на відсутність матеріалів по заміні труби. Після залиття, він був в квартирі позивачки і бачив, що була пошкоджена кухня, коридор та кімната.

Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач по справі на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого і посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_8 державної нотаріальної контори 02.08.2005 року, за № 2723 є власницею квартири № 42, розташованої в будинку № 9 по вул. Гоголя в м. Дзержинську Донецької області (а.с. 10-11; 12; 13-15). Відповідач по справі проживає в даному будинку і є наймачем квартири № 46, яка розташована поверхом вище над вищевказаною квартирою.

Згідно рішення ОСОБА_8 міської ради від 17.12.2014 року № 390 відповідач ОСОБА_3 отримав ордер № 1698 від 24.12.2014 року на квартиру за адресою: м.Дзержинськ, вул. Гоголя, 9/46. Як встановлено судом вказана квартира є державною та перебуває на балансі ДКП «Дзержинськжитлосервіс».

Відповідно до умов Договору на утримання житлових будинків та прибудинкових територій територіальної громади міста ОСОБА_8 від 26.03.2012 року, укладеного між ОСОБА_8 міською радою (Власник житлового фонду) та ПП «ІРД» (Виконавець), Виконавцю передані функції по утриманню житлових будинків, споруд та прибудинкових територій.

Виходячи з цього,судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є наймачем квартири, ДКП «Дзержинськжитлосервіс» є балансоутримувачем будинку, а ПП «ІРД» виконавцем послуг по утриманню житлових будинків, споруд та прибудинкових територій.

На підставі акту, складеного комісією філії Техноком ПП ІРД від 19.10.2015 року, судом встановлено, що 17 жовтня 2015 року з квартири АДРЕСА_1, наймачем якої є відповідач ОСОБА_3, відбулося залиття квартири № 42, належної позивачці по справі, через що в її квартирі в коридорі сталося намокання шпалер на стінах, відшарування плитки з пінополістиролу на стелі, в кухні сталося намокання шпалер на стінах, відшарування плитки з пінополістиролу на стелі, житловій кімнаті сталося намокання шпалер на стелі і стінах, в окремих місцях спостерігається здуття лінолеуму.

Отже, позивачу внаслідок залиття її квартири була спричинена матеріальна шкода.

У звязку з цим суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний: дотримуватися вимог нормативно правових актів у сфері житлово комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

При цьому згідно п.7 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» виконавець зобов'язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Отже, межею розподілу відповідальності за технічний стан мереж гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є визначення місця аварії в цих системах.

Як зазначено в п. 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Виходячи з цього, на виконавця житлово-комунальних послуг не може бути покладений обов'язок здійснювати обслуговування системи опалення, що знаходиться після першої запірної арматури на відгалужуванні від стояка, врізки, що знаходиться в квартирі споживача, так як зазначені послуги не входять в розрахунок витрат з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та ці системи повинні обслуговуватися споживачем.

Виходячи з пояснень відповідача ОСОБА_3 врізка труби до системи центрального опалення зроблена в кухні і перед врізкою знаходиться запірна арматура (кран), яка перекриває воду до труби. Отже, залиття квартири позивача стало внаслідок пошкодження внутрішньоквартирної системи опалення, тому відповідальність за її стан несе споживач - наймач квартири, який зобовязаний був контролювати стан санітарно технічного обладнання в квартирі, в якій він мешкає, та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Сторонами по справі не заявлялися клопотання про призначення по справі будівельно технічної експертизи з метою зясування вартості ремонтних робіт, що потрібні в квартирі позивача внаслідок її залиття з вище розташованої квартири, тому суд відповідно до вимог ст.ст. 212 ЦПК України розглядав справу на підставі наявних у справі доказів.

Згідно до локального кошторису 2-1-1, складеного ОСОБА_8 міської ради на ремонтно відновлювальні роботи в квартирі № 42, розташованої в житловому будинку № 9 по вул. Гоголя в м. Дзержинську Донецької області, тобто в квартирі позивача, загальна вартість ремонтних робіт складає 17221 грн. (а.с. 14-25).

Однак, суд не погоджується з розміром збитків в сумі 17221 грн. з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В той же час в локальному кошторисі зазначені витрати на заробітну плату у розмірі 3609 грн., загальновиробничі витрати у розмірі 2025 грн., прибуток у розмірі 535 грн., кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій у сумі 243 грн., кошти на утримання служби замовника на суму 322 грн., вартість проектних робіт на суму 355 грн., а також податок на додану вартість у сумі 2870 грн., які не доведені в судовому засіданні. Зокрема, позивачем не доведено, що нею, крім прямих витрат, понесені й зазначені додаткові витрати. Не надано суду й будь яких доказів щодо фактичної вартості проведеного позивачем ремонту.

Крім цього, відповідно до підпункту 14.1.178. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно підпунктів 1 та 2 пункту 180.1. статті 180 ПК України платником податку на додану вартість є: будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем вже здійснено ремонт квартири за адресою АДРЕСА_2, і при цьому виконавець ремонтних робіт був платником податку на додану вартість та ним сплачено даний податок в розмірі 2870 грн., внаслідок чого були понесені додаткові витрати.

Враховуючи, що ці витрати не є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, то вони не підлягають відшкодуванню.

За вирахуванням зазначених витрат, вартість збитків завданих відповідачем ОСОБА_3 В,О. складає 7262 грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що залиття квартири, належної позивачу по справі сталося саме з вини відповідача ОСОБА_3, яка полягає в неналежному утриманні ним квартири, в не проведенні ним своєчасного профілактичного огляду санітарно технічного обладнання в квартирі, а в разі необхідності і її ремонту, своєчасної заміни санітарно технічного обладнання.

Таким чином в суді було доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач зазнала реальних збитків на суму 7262 грн.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач зазнала внаслідок дій відповідача, направлених на пошкодження майна позивача шляхом залиття її квартири, то суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В частині другій цієї статті зазначається, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В приписах статті 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, судом встановлено, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач зазнала моральної шкоди, яка й полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у звязку із пошкодженням її майна.

Суд вважає, що пошкодження позивачу її майна спричинило їй моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях. Через це вона постійно хвилювалася, втратила душевний спокій, погіршився її стан здоровя. Суд вважає, що зазначене призвело до змін звичайного образу життя позивача та потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз.

Разом з тим, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. є завищеною. З врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок пошкодження її майна, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя, керуючись принципом розумності та справедливості, суд знаходить можливим стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. як відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги є доведеними частково, а тому вони підлягають частковому задоволенню.

У звязку з тим, що відповідач звільнена від оплати судових витрат, так як є інвалідом другої групи, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7262 (сім тисяч двісті шістдесят дві) грн. та грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: