Справа № 639/9512/15-ц
3 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Іванової І.В.,
за участю секретаря Тущенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
2 листопада 2015 року позивач ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в розмірі 999,99 гривень франшизи за полісом, сплачений судовий збір в розмірі 243,22 гривень, а всього 1 243,21 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в розмірі 4 007,78 гривень, сплачений судовий збір в розмірі 974,78 гривень, а всього 4 982,56 гривень
У обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.01.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений Договір страхування транспортних засобів № АМ.055076, предметом якого є страхування автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
07.08.2013 року у м. Харкові по вул. Червоношкільна набережна, 1-А трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2013 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.
На момент вчинення адміністративного правопорушення автомобіль відповідача був застрахований у ПрАТ «Українсько пожежно-страхова компанія»» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) № АІ/0329808, кладеного на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким відповідач ОСОБА_1 взяв на себе обовязок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.
ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 26.09.2014 року на рахунок позивача було сплачено 10 398,18 грн., при цьому непогашеною залишилась сума в розмірі 5 007,77 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 8 квітня 2016 року закрито провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, оскільки позовні вимоги до останнього не може розглядати у порядку цивільного судовчинства.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що 22.01.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений Договір страхування транспортних засобів № АМ.055076, предметом якого є страхування автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6).
07.08.2013 року у м. Харкові по вул. Червоношкільна набережна, 1-А трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2013 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. (а.с.15).
Згідно ч.3 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа щодо якої встановлено ці обставини.
До ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся Страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу в звязку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № АМ.055076 (а.с.10-14).
У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором найнового страхування , у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкоди , завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом , іншим обєктом використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У статті 1188 ЦК України , що передбачає загальні підстави відшкодування шкоди , завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки , зазначено , що шкоди завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
На момент вчинення адміністративного правопорушення відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахований у ПрАТ «Українсько пожежно-страхова компанія»» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) № АІ/0329808, укладеного на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким відповідач ОСОБА_1 взяв на себе обовязок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.
ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 26.09.2014 року на рахунок позивача було сплачено 10 398,18 грн., при цьому непогашеною залишилась сума в розмірі 5 007,77 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 1194 ЦК країни , особа , яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром і страховою виплатою.
Згідно ст. 9 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, при цьому франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.
Відповідно до п.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Таким чином, вимога ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення із особи винуватої у скоєнні ДТП /відповідача/ суми франшизи у розмірі 999,99 грн. за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - підлягає задоволенню, як законна та обґрунтована.
Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 9, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 10, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в розмірі 999,99 гривень франшизи за полісом, сплачений судовий збір в розмірі 243,22 гривень, а всього 1 243,21 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в розмірі 4 007,78 гривень, сплачений судовий збір в розмірі 974,78 гривень, а всього 4 982,56 гривень
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

Суддя Іванова І.В.