Справа №2/359/946/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Саган В.М.

при секретарі Степаненко А.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Борисполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» (ПАТ «Київенерго») про стягнення витрат на санаторно - курортне лікування та моральної шкоди

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача витрати в сумі 40600 грн. за 2014 рік та 2015 рік на санаторно-курортне лікування та 100 000 грн. моральної шкоди посилаючись на те, що в 1968 році, йому, у віці 6 років були завдані тяжкі тілесні ушкодження в трансформаторному пункті № 1298, що належить Відповідачу, внаслідок чого він став непрацездатним інвалідом 2 групи з дитинства (довічно).

Згідно Рішення Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіянні шкоди було визнано Відповідача.

Відповідно до рішення Залізничного районного суду від 9 липня 2001 року Відповідача було зобовязано сплачувати необхідні платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень. Цим же рішення була встановлена потреба у санаторно-курортному лікуванні позивача.

Відповідач, незважаючи на рішення суду умисно його не виконує, знаючи про проходження Позивачем санаторно-курортного лікування.

Позивач вказує, що такі дії Відповідача порушують його права, завдають йому душевних страждань та обумовлюють життя в злиднях. Бездіяльність Відповідача примушує його вживати додаткових зусиль та заходів в організації власного життя, засобів пересування, нормального харчування, догляду, та призводить до тяжких моральних травм, принижує його людську гідність, що не може не позначитись на його психологічному стані, та завдає тяжких моральних страждань.

В судовому засіданні позивач підтримав позов.

Представник відповідача позов визнав частково.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи знаходить, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч.І. ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.І. ст. 1199 ЦК України (ст.462 ЦК УРСР) у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України(2004), визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли до набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як встановлено в судовому засіданні, 23.06.1968 року ОСОБА_1, у віці 6 років, були завдані тяжкі тілесні ушкодження в трансформаторному пункті №1298, що належить Відповідачу, внаслідок чого Позивач став інвалідом 2 групи з дитинства.

Згідно рішення Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіянні шкоди було визнано відповідача.

Рішення Залізничного районного суду від 9 липня 2001 року було визнано за ОСОБА_1 право на санаторно-курортне лікування в медичних закладах та зобовязано відповідача сплачувати необхідні платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень.

За 2014 та 2015 роки відповідач коштів на санаторно курортне лікування не надавав, як визначив суд в своєму рішенні, тому за період з 06.08.2014 року по 18.08.2014 року та з 06.07.2015 року по 20.07.2015 року позивач сплатив власні кошти за своє санаторно-курортне лікування у санаторно-курортному закладі «Санаторій ім.. Гоголя» Полтавська обл.. м. Миргород. В якості доказів позивачем були надано санаторно-курортна путівка №143517, зворотний талон до путівки №143517, талони для харчування, довідки(а.с.13-20), які підтверджують факт перебування позивача на санаторно-курортному лікування у вищезазначених закладах та сплату власних коштів за санаторно-курортне лікування.

Позивач стверджував, що неодноразово звертався до відповідача з заявами і вимогами щодо відшкодуванням витрат на санаторно-курортне лікування і належним виконанням встановлених судом зобовязань, які були проігноровані відповідачем, тому просить стягнути з відповідача (18850+21750) 40600 грн.

Курортний заклад «Санаторій ім. Гоголя» входить до реєстру об»єднання «Миргород - курорт». Визначено тип курортного закладу як санаторно-курортний заклад: санаторій ; ліценція АВ№49762 від 09.03.2006 року; тип курорту бальнеологічний, кліматичний, питний; сертифікат МЗ№00712; вул. Миргородських Дивізій 12, м. Миргород Полтавської обл..

Таким чином судом було встановлено, що позивач дійсно перебував на санаторно-курортному лікуванні у закладі, який має відповідну ліцензію МОЗ на надання медично-лікувальних послуг громадянам та інвалідам, відповідні матеріально-технічні засоби для надання таких послуг, та кліматичні умови для оздоровлення та лікуванням природними ресурсами курортів.

Відповідач пояснив свою відмову у виконанні встановлених Залізничним судом від 09 липня 2001 року зобовязань тим, що позивач до них не звертався за відшкодуванням витрат на санаторно-курортне лікування.

Щодо відшкодування моральної шкоди, позивач пояснив свої вимоги тим, що протягом тривалого часу, а саме понад 47 роки, відповідач, незважаючи на рішення судів різних інстанцій, виконавчі листи і норми суспільної моралі, умисно не виконує та ігнорує свої обовязки по відшкодуванню шкоди повязаної з каліцтвом позивача. Такі протиправні дії з боку відповідача, змушують позивача постійно звертатися до суду, щоб у в судовому порядку захищати своє право на відшкодування шкоди повязаної з каліцтвом та стягувати з відповідача відповідні кошти, які відповідач за законом, рішенням суду, повинен добровільно та у відповідні строки сплачувати позивачу. Відповідач знав про проходження позивачем санаторно - курортного лікування, проте свої зобов»язання ігнорував.

Всі ці протиправні дії відповідача порушують права позивача, що завдає йому душевних страждань, життя в злиднях. Бездіяльність відповідача примушує позивача вживати додаткових зусиль та заходів в організації власного життя, засобів пересування, нормального харчування, догляду, та призводить до тяжких моральних травм, принижує людську гідність позивача, що не може не позначитись на фізичному і психологічному стані, та завдає йому тяжких моральних страждань. В якості компенсації за моральну шкоду, позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 100 000 грн.

Відповідач позов в цій частині не визнав та відшкодовувати завдану моральну шкоду позивачу відмовився.

Враховуючи наведене суд знаходить, що позов про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, в сумі 40000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 81, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11,15, 23, 1167, 1199 ЦК України та Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго»(Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» (ідентифікаційний код 00131305) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати на санаторно-курортне лікування в розмірі 40600 грн. та моральної шкоди в розмірі 40000 грн., а всього 80600 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго»(Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго») на користь держави 806 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Бориспільським міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: