РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3509/16-ц

пр. № 2/759/2684/16

09 червня 2016 року року Святошинський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді Величко Т.О.

при секретарі Самайді А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,посилаючись на те, що сторони уклали договір банківського рахунку № К31КS5 від 09.01.2007 року, відповідно до додатку №7 від 25.01.2007 року зобов'язався надати овердрафтів кредит, на час підписання кредит дорівнював 2500 грн. Позивач зазначив, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ФОП ОСОБА_2 кредитний ліміт в сумі 2500 грн., відповідно до п 1.4 вказаного договору період безперервного користування лімітом є термін не більше 30 днів. Позивач зазначив, що в порушенні взятих на себе зобов'язань за кредитним договором ФОП ОСОБА_2 сплату кредиту та сплату відсотків в обумовлені договором строки не здійснила, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, і станом на 15.10.2015 року становить: 27337,31 грн., як вважає позивач.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явивився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не подавав, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за його відсутності та ухвалити заочне рішення суду. Представник позивача проти цього не заперечував.

Відповіднодо ст 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, крім випадів встановених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття.

Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відпоідно до п. 6 ч. ст. 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням цих вимог не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази,судом встанволено наступне.

Судом встановлено, що сторони уклали Договір банківського рахунку № К31КS5 від 09.01.2007 року, відповідно до додатку №7 від 25.01.2007 року зобов'язався надати овердрафтів кредит, на час підписання кредит дорівнював 2500 грн.( а.с.5,6).

Судом встановлено, що відповідач у справі ознайомлена з регламентом роббіт електроних розрахунково-інформаційних програмних продуктів ( а.с.7,8), правилами користування платіжною карткою ( а.с.9,10,), регламентом надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок ( а.с.11,12).

В позовній заяві позивач вказує, що на час підписання Договору банківського рахунку № К31КS5 від 09.01.2007 року, кредит дорівнював 2500 грн. Згідно розрахунку заборгованості ( а.с.3,4) вказано, що станом на 10.04.2008 року залишок поточної заборгованості становить 9955,53 грн. В судовому засіданні представник позивача у справі повідомила, що відповідачу поступово в односторонньому порядку збільшувався грошовий ліміт, та відповідач від нього не відмовлявся, але докзів про періодичність збільшення грошового ліміту на на підставі яких статей догворів суду не надав.

Судом встановлено, що згідно довідки про встановлені ліміти ( а.с.13) вказаний доказ є неналежним, оскільки не стосується предмету спору.

Згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 2. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 3. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. 4. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. 5. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. 6. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. 7. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку тазабезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. 8. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. 9. Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством. Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів по особовому рахунку відповідача, відкритого на підставі Договору банківського рахунку № К31КS5 від 09.01.2007 року, та відповідно до додатку №7 від 25.01.2007 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із доказів поданих позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано первинних документів про рух кошті по відкритому рахунку відповідача на якому акумулювались кошти, згідно умов Договору банківського рахунку № К31КS5 від 09.01.2007 року. Не надано докази про збільшення ліміту за згодою відповідача та розміру встанволенго ліміту, а тому на думку суду позивачем позов не доведений за відсутності належних та допустимих доказів і позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню, що підтверджені квитанціями.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 6,11,14,15,16,88,207,208, 525,526,610,611,629 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 208-208, 212-218,224,228,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Святошинського районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СУДДЯ Т.О. Величко