Справа № 591/5712/15-ц
Провадження № 2/591/91/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Шелєхової Г.В.

секретаря - Тищенко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи - Служба в справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивача свої вимоги мотивує тим, що знаходилася у шлюбі з відповідачем, який розірвано, мають двох синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Батько дітей повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, здоров'ям та життям дітей не цікавиться, участі в вихованні не приймає. З метою захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів дітей, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав письмові заперечення, в яких пояснив, що відповідач часто буває в Росії на заробітках, але коли приїздить в м. Суми позивач сама забороняє бачитися відповідачу з дітьми, відмовляється від подарунків та грошової допомоги. Відповідач звертався до органу опіки та піклування Ковпаківської районної в м. Суми адміністрації з приводу зустрічей з дітьми. Однак йому повідомили, що вони таких питань не вирішують. Дізнавшись про наявність в суді справи про позбавлення його батьківських прав в черговий раз звернувся до органу опіки та піклування Сумської міської ради щодо вирішення питання побачень з дітьми, де йому знову було відмовлено в допомозі. Вважає, що позивач бажає виїхати за кордон і тому звернулася до суду з вказаним позовом, щоб не отримувати дозволу на виїзд дітей за кордон. Пояснення свідків з боку позивача вважає недостовірними, оскільки, в якості свідків були допитані подруги позивача.

Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради позов підтримав в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення з'явившихся учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав

судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 04 лютого 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 78 (а.с. 9).

Мають синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком яких є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 10).

На даний час діти проживають разом з матір'ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою Сумського національного аграрного університету (а. с. 12). Для дітей створені належні умови для нормального проживання та виховання.

Діти навчаються в 6-г класі КУ «Сумська загальноосвітня школа I-III ступенів № 22», що підтверджується довідкою (а.с.13-14).

Відповідно до характеристик з місця навчання мати приділяє належну увагу вихованню дітей (а. с. 15-16).

Відповідно до виконавчого листа № 2-161/2009 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття (а. с. 8).

Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком державного виконавця Відділу ДВС Сумського МУЮ - заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2016 року становить 42772 грн. 62 коп. (а. с. 147). Відповідачем в 2013 році було сплачено аліментів на загальну суму 400 грн., в 2014 році - на суму 200 грн, в 2015 році - 100 грн. (Згідно наданих відповідачем квитанцій (а. с. 68 -71)

Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок, в якому вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно синів ОСОБА_3, ОСОБА_4, оскільки він ухиляється від виховання дітей. При бесіді працівника служби з дітьми, вони розповіли, що проживають з мамою, батька не пам'ятають, він ніколи до них не приходив, не телефонував, подарунків не дарував. Діти не пам'ятають коли востаннє бачили батька і при особистій зустрічі його не впізнають (а.с. 47).

Факт ухиляння відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7, яка є хрещеною дітей, в судовому засіданні пояснила, що сторони проживають окремо з трирічного віку дітей. Після цього позивач життям дітей не цікавився, не телефонував, не відвідував їх, коштів та подарунків не передавав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що являється класним керівником ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Батька хлопців жодного разу не бачила, діти про нього згадували.

Свідок ОСОБА_9 - вчитель початкових класів, яка з 2009 р. по 2013 р. навчала ОСОБА_4 та ОСОБА_3, пояснила, що батька дітей не бачила, спілкувалася лише з матір'ю, діти про батька жодного разу не згадували.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що близько 10 років позивач не спілкується з дітьми, не приймає участі в їх вихованні.

Самі діти в судовому засіданні пояснили, що батька не пам'ятають, більше 10 років його не бачили. Він жодного разу їм не телефонував, подарунків не дарував.

Свідок ОСОБА_11, яка є сестрою відповідача, в судовому засіданні пояснила, що позивач сама забороняє батьку бачитися з дітьми, про вказане їй відомо зі слів брата.

Таким чином судом встановлено, що відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні дітей, не виконує належним чином обов»язки по їх утриманню.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківський прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей.

Причини поведінки відповідача служба у справах дітей Сумської міської ради не з'ясовувала, умови його проживання не досліджувала, про необхідність змінити ставлення до виховання синів не попереджувала.

Не містить зазначений висновок також обґрунтування в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав батька.

Як роз'яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В пункті 18 згаданої постанови роз'яснено також, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виключно в інтересах дітей, з врахуванням позиції відповідача, яка висловлена його представником в судовому засіданні щодо наявності бажання спілкування та налагодження стосунків з дітьми, необхідно надати можливість батькові та синам налагодити їх родинні стосунки, попередивши відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні синів, про зміну ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Керуючись ст. ст. 150, 164, 165, 166 СК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Попередити ОСОБА_2 про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні синів, про необхідність зміни ставлення до виховання дітей.

Покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова