РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16 лютого 2016 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договороми позики в розмірі 402398,09 грн., три проценти річних в розмірі 6085,58 грн., а разом 408 456,67 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обгрунтування своїх вимог посилається на наступне. 30.04.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якої відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в розмірі 319 815,00 грн., що є еквівалентом 14 214 доларів США на строк до 30.05.2015 року та зобовязувався повернути всю суму боргу в строк, а в разі зміни курсу долара США повернути борг на момент повернення боргу. 18.05.2015 року між сторонами було укладено ще один договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивач грошові кошти в розмірі 62 000 грн. на строк до 30.05.2015 року. Відповідач свої зобовязання за договорами позики не виконав, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 402 425,30 грн., яка складається з наступного: заборгованість за договором позики від 30.04.2015 року становить 14 214,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2015 року становить 340 398,09 грн.; заборгованість за договором позики від 18.05.2015 року 62 000,00 грн. Крім того, позивач вважає за необхідне скористатись своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 625 ЦК України, та просить суд стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 6 085,58 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача та позивача, просив позов задовольнити та ухвалити заочне рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначає цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики, як встановлено ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір

неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, - незалежно від суми.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 30.04.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якої відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в розмірі 319 815,00 грн., що є еквівалентом 14 214 доларів США на строк до 30.05.2015 року, та зобовязувався повернути всю суму боргу в строк, а в разі зміни курсу долара США повернути борг на момент повернення боргу. 18.05.2015 року між сторонами було укладено ще один договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивач грошові кошти в розмірі 62 000 грн. на строк до 30.05.2015 року. (а.с. 7-8).

Ст. 204 ЦК України передбачено презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зобов'язання, як зазначено в ст. 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

У спірних правочинах між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винятки з цього правила не встановлювались.

З огляду на зазначене, суд вважає, що уклавши договори позики, у відповідача виникли зобов'язання по поверненню позики.

Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки порушення договору позики врегульовані у статті 1050 ЦК України, приписами частини першої якої встановлено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Представником позивача наданий розрахунок заборгованості відповідача станом на 01.12.2015 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за укладеними договорами позики від 30.04.2015 року та 18.05.2015 року становить 408 456,67 грн., яка складається з наступного: заборгованість за договором позики від 30.04.2015 року становить 14 214,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2015 року становить 340 398,09 грн.; заборгованість за договором позики від 18.05.2015 року 62 000,00 грн.; 3% річних 6085,58 грн. Підстав не довіряти розрахунку представника позивача у суду не має. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги договорів позики відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст.ст. 526-530 ЦК України, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 204, 525, 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, і.н. НОМЕР_2, суму боргу за договорами позики від 30.04.2015 року та 18.05.2015 року в розмірі 402 398,09 грн., три проценти річних в розмірі 6085,58 грн.,

судові витрати в розмірі 4 084,58 грн., а всього 412 541 (чотириста дванадцять тисяч пятсот сорок одна) гривень 25 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий -