У х в а л а

іменем україни

1 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирової Владислави Володимирівни, третя особа - Київська міська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Лівобережний поштамп, про зарахування платежу в рахунок погашення заборгованості, за касаційною скаргою Павленко Ольги Володимирівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирової В.В. про зарахування платежу в рахунок погашення заборгованості.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

2 березня 2016 року, позов задоволено: зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирову В.В. зарахувати сплачені ОСОБА_4 кошти в розмірі 2 800 грн в рахунок погашення заборгованості за договором від 21 жовтня 2007 року, рахунок закрити; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

Павленко О.В., яка діє в інтересах ПАТ «Дельта Банк» звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 березня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За правилом ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки кошти, внесені ОСОБА_4, не було зараховано на рахунок позивача через обставини від нього не залежні.

Апеляційний суд вірно зазначив, що банк порушив договірні умови, а тому останнього слід зобов'язати зарахувати сплачені ОСОБА_4 кошти в розмірі 2 800 грн в рахунок погашення заборгованості за договором від 21 жовтня 2007 року, рахунок закрити.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Павленко Ольги Володимирівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
М.В. Дем'яносов І.К. Парінова