ЄУН № 337/1829/16-ц
Провадження № 2/337/1094/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Стафорової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що 27.08.2005 року вони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №469. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сумісне життя не склалося через відсутність порозуміння,розходження поглядів на сімейні відносини та на обовязки з ведення спільного господарства, також через відмову відповідача у вихованні їхньої дитини-інваліда. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені ось як вже півтора року, на теперішній час вони сумісно не проживають та спільного господарства не ведуть. За переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Позивачка надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити.

Відповідач до початку судового засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, та слухати справу без його участі.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню через наступне.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України передбачено право особи , яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано 27.08.2005 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №469.

Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені вже півтора року через відсутність порозуміння між ними, а також різні погляди на життя зробили спільне проживання неможливим. Сімя сторін розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Спорів про розподіл майна між сторонами немає.

Зясувавши фактичні відносини подружжя, які припинили подружні відносини, тривалий час не підтримують подружні стосунки, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них.

На підставі викладеного позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, шлюб між сторонами слід розірвати та після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Антонова».

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України; ст.ст. 10,11,60, 197, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 27.08.2005 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №469- розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище «Антонова».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Сидорова