Рішення

Іменем України

23 червня 2016 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши письмово у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кобиловолоцької сільської ради, Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Кобиловолоцької сільської ради, Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за ним право власності на 4/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 з яких 1/2 частку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а на 1/6 як за членом колишнього колгоспного двору, мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду.

Позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовільнити.

Представник відповідача Кобиловолоцької сільської ради подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва на право власності на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 10 вересня 1991 року, цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 дійсно належав колгоспному двору, що складається з 5 членів, головою якого був ОСОБА_4.

Згідно довідки від 05 травня 2016 року № 574 виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про те, що домоволодіння в АДРЕСА_1 є колгоспним двором, головою колгоспного двору на час видачі свідоцтва на право власності від 10 вересня 1991 року був ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року і члени - дочка - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, зять - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, онук - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, невістка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, правнучка - ОСОБА_7.

Станом на 15 квітня 1991 року власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1 були: голова колгоспного двору ОСОБА_4 та члени ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що на АДРЕСА_1, були ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких ОСОБА_4, як голові колишнього колгоспного двору належало 1/6 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам - належало по 1/6 частці вищевказаного будинковолодіння.

Таким чином ОСОБА_4 як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1

ОСОБА_4 як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року і на його частку у майні вказаного колгоспного двору - 1/6 частку домоволодіння, що в АДРЕСА_1, відкрилась спадщина, яка складається з 1/6 частки у майні спільної сумісної власності у вказаному колгоспному дворі.

Після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом була його дочка ОСОБА_5, однак за життя належним чином не оформила своє право на спадщину, але прийняла її вступивши в оперативне управління спадковим майном, так як після смерті батька ОСОБА_4 продовжувала проживати у вказаному будинку та відповідно здійснювала догляд за ним.

В свідоцтві про народження від 29 травня 1951 року зазначено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року, в графі «Батьки» батьком записано ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 зареєстрував шлюб 11 лютого 1956 року з ОСОБА_8. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила своє прізвище з «ОСОБА_8» на «ОСОБА_8».

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року і на її частку у майні вказаного колгоспного двору - 2/6 частку домоволодіння, що в АДРЕСА_1, відкрилась спадщина.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем першої черги спадкування за законом були її чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_1 та син ОСОБА_10.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року і на його частку у майні вказаного колгоспного двору - 5/18 частку домоволодіння, що в АДРЕСА_1, відкрилась спадщина.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, яку прийняли його син ОСОБА_1 та син ОСОБА_10.

В свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, в графі «Батьки» батьком записано ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_11.

ОСОБА_10 син померлого ОСОБА_3 подав заяву до Теребовлянської державної нотаріальної контори про те, що не бажає спадкувати майно, що належить йому за законом післі смерті батька.

Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином ОСОБА_1 належить 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 з яких: на 1/6 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/2 частку -спадкове майно за законом з яких 2/9 частки після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року та 5/18 частки після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до постанови виданої приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. № 109/02-31 від 14 березня 2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у зв'язку з тим, що домоволодіння є колгоспним двором та не визначено часток кожного окремо.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши право власності за ОСОБА_1 на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 з яких: на 1/6 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/2 частку -спадкове майно за законом з яких 2/9 частки після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року та 5/18 частки після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 525, 526, 527 ЦК Української РСР, ст. 392, 1223, 1268, 1261 ЦК України від 16 січня 2003 року, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Виділити право власності за ОСОБА_1 на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 з яких: на 1/6 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/2 частку -спадкове майно за законом з яких 2/9 частки після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року та 5/18 частки після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

Головуючий В.В.Малярчук