АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

судді Винту Ю.М., Одинака О.О.

секретаря Герман Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» про визнання договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_1 у травні 2015 року звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Зазначала, що між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 7 листопада 2007 року №014/5810/44/06423, який забезпечений договором між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк», та ОСОБА_4 іпотеки №014/5810/9/12231, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 7 листопада 2007 року.

Також між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено кредитний договір 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231, який забезпечений договором між

№22ц-814 2016 рік Головуючий у 1 інстанції Войтун О.Б.

Категорія: 19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк», та ОСОБА_4 іпотеки №014/5810/9/12231, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 26 березня 2008 року.

Вказувала на відсутність у відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк» ліцензії на здійснення валютних операцій, надання споживчого кредиту в іноземній валюті, не надання інформації щодо методики визначення курсу іноземної валюти, за яким здійснюється конвертація валюти платежу у валюту зобов'язання, застережень щодо можливості зміни курсу національної валюти, несправедливість умов договору щодо покладення валютних ризиків на позичальника, введення в оману стосовно ціни продукції, нечесну підприємницьку практику.

ОСОБА_1 просила визнати договір між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 кредиту від 7 листопада 2007 року №014/5810/44/06423, договір між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231 недійсними.

Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 листопада 2015 року.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2016 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати договір між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 кредиту від 7 листопада 2007 року №014/5810/44/06423, договір між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231 недійсними, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 кредиту від 7 листопада 2007 року №014/5810/44/06423, договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231 недійсними, суд першої інстанції виходив з недоведеності таких вимог.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання вимог законодавства при вчиненні правочину.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна повністю.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, критеріями розмежування цивільної юрисдикції від інших є характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), однією із сторін у спорі, є, як правило, фізична особа.

На підставі ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24 жовтня 2011 року роз'яснено, що при вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст.3 ГК України.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Підпунктом 3.1 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24 жовтня 2011 року №10 роз'яснено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання, наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору господарським судом, відсутність у закону норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

За змістом ст.179 ГК України господарський договір - майново-господарське зобов`язання, яке виникає між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами.

Встановлено, що між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено кредитний договір 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231 (а.с.27-29).

На підставі п.2.1 договору кредитні кошти призначені для закупівлі товару.

Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

Отже, відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізична особапідприємець ОСОБА_1 є суб'єктами господарювання (суб'єктами господарської діяльності).

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абз.1 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Тому з урахуванням суб»єктного складу сторін та предмету позову, позов ОСОБА_1 про визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231недійсним підвідомчий господарському суду і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас відсутня спільність предмета позову ОСОБА_1 про визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» , та ОСОБА_1 кредиту від 7 листопада 2007 року №014/5810/44/06423 недійсним.

Отже суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позов ОСОБА_1 про визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231недійсним.

Пунктом 1 ч.1 ст.205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, ухвалене у справі судове рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231недійсним підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 206 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У такому разі необхідно повідомити ОСОБА_1, що розгляд позову про визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231недійсним віднесено до юрисдикції господарських судів.

Керуючись п.1 ч.1 ст.205, п.4 ч.1 ст.307, ч.1 ст.310 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 квітня 2016 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» про визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1»ю Сергіївною кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231недійсним скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» про визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1»ю Сергіївною кредиту від 26 березня 2008 року №014/5810/9/12231недійсним закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий підпис /ОСОБА_6Ю./

Судді підписи /ОСОБА_7, ОСОБА_8О./

З оригіналом згідно: