Дата документу 17.11.2016
Справа №320/5525/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«17» листопада 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Сметаніної А.В.,
при секретарі Горбань Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15 713,97 грн. за кредитним договором б/н від 07 вересня 2010 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1 378,00 гривень, та витрати, повязані з викликом відповідача через опублікування оголошення у пресі у розмірі 330,00 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 07 вересня 2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15 000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 10 квітня 2014 року позичальник ОСОБА_2 помер. 26 січня 2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до державної нотаріальної контори. 10 лютого 2016 позивачем було отримано відповідь Мелітопольської державної нотаріальної контори. Оскільки, з копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що останні були зареєстровані за одною адресою, вважає, що ОСОБА_1, на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка, в тому числі і кредитні зобовязання. 17 липня 2016 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги, однак з боку відповідача ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 07 вересня 2016 року становить 15 713,97 гривень, яка складається з наступного: 9 409,03 гривень - заборгованість за кредитом, 6 304,94 - заборгованість за відсотками.
Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до укладеного договору б/н від 07 вересня 2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС номер 290795 - 10 квітня 2014 року помер ОСОБА_2І.(а.с.84).
Згідно вимог ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобовязанням.
Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Про час відкриття спадщини, тобто про день смерті ОСОБА_2, кредиторові відомо не було.
Після дізнання про смерть позичальника, 26 січня 2016 року була направлена претензія кредитора до Мелітопольської державної нотаріальної контори.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, 19 вересня 2014 року звернулась із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 Відповідна заява зареєстрована за №1241 (а.с.83 оборотна сторона).
Інша спадкоємиця, а саме донька померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відмовилась від права прийняття спадщини на користь своєї матері ОСОБА_1, що підтверджується копією її заяви №1244 (а.с.85).
Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином, ОСОБА_1, особисто, у встановлений законом строк звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_2
18 липня 2016 року до спадкоємця ОСОБА_1 позивачем було направлено лист-претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги по сплаті заборгованості за кредитним договором, однак з боку відповідача ніяких дій не було виконано.
Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщини.
Відповідно до ч.2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 07 вересня 2016 року становить 15 713,97 гривень, яка складається з наступного: 9 409,03 гривень - заборгованість за кредитом, 6 304,94 - заборгованість за відсотками, та підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитом.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 успадкувала всі права та обовязки після смерті свого чоловіка ОСОБА_2, про що в матеріалах справи мається копія спадкової справи, а отже повинна виконати всі зобовязання за договором б/н від 07 вересня 2016 року та сплатити позичальнику 15 713,97 гривень, яка складається з наступного: 9 409,03 гривень - заборгованість за кредитом, 6 304,94 - заборгованість за відсотками, та підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитом.
Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1378,00 грн.
Крім того, оскільки відповідач викликався в судове засідання шляхом опублікування оголошення про його виклик в газеті «Запорізька правда», позивач поніс витрати з опублікування цього оголошення у розмірі 330,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням BOTM2B19ZA, а тому на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за потрібне також стягнути вищевказану суму з відповідача.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 608, 1054, 1218, 1219, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст.15, 57, 59, 107, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити повністю.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.В.Сметаніна