14 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.
ОСОБА_4 на обґрунтування позовних вимог вказувала, що ОСОБА_5 знищив межові знаки, самовільно захопив частину земельної ділянки по спільній межі. А тому просила зобов'язати ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, відновити стан землі, знести паркан, згідно викладених в позові кількісних показників відстаней й поворотних точок.
У січні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.
ОСОБА_5 на обґрунтування позовних вимог зазначав, що самовільне зайняття земельної ділянки здійснене ОСОБА_4 А тому просив зобовʼязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою та звільнити зайняту ОСОБА_4 земельну ділянку згідно представлених ОСОБА_5 точок абрисів земельної ділянки.
У квітні 2016 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_7 заявлено клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи для встановлення відповідності площі земельної ділянки та розташування її меж.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від
25 квітня 2016 року по справі призначено земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня
2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від
25 квітня 2016 року, в частині зупинення провадження у справі, та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що для проведення експертизи потрібний значний період часу, а тому провадження слід зупинити на строк її проведення.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 203 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 3 частини першої статті 201 та статтею 202 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного суду України від
12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розʼяснено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках, передбачених статтею 201 ЦПК України, а за наявності підстав, визначених статтею 202 ЦПК України, має право як на зупинення, так і на відмову в задоволенні такої заяви.
Застосовуючи пункти 2, 3, 5 частини першої статті 202 ЦПК України відповідно про зупинення провадження у зв'язку із захворюванням сторони, перебуванням її у службовому відряджені чи призначенням судом експертизи, суд повинен виходити з того, що у таких випадках відповідно до змісту статті 157 ЦПК України провадження у справі може бути зупинено, якщо передбачається, що зазначена відсутність сторони або проведення експертизи триватиме понад установлені строки розгляду справ.
Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій встановили, що оскільки по справі в зв'язку з необхідністю залучення спеціальних знань призначено експертизу, що згідно вимог ст. 202 ЦПК України надає суду право зупинити провадження в справі на час її проведення, а тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про зупинення провадження у справі.
Ухвала суду першої інстанції в частині призначення по справі експертизи у відповідності до положень ст. 293 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядалась, а тому в силу ст. 324 ЦПК України не може бути предметом касаційного перегляду в цій частині.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року, в частині зупинення провадження у справі, та ухвали апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від

25 квітня 2016 року, в частині зупинення провадження у справі, та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко