Справа № 361/1004/16-ц
Провадження № 2/361/1177/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та стягнення моральної шкоди
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить вселити її до квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні належною їй на праві приватної власності 1/3 частиною квартири, а саме житловою кімнатою № 5 площею 11,7 кв.м, коридором площею 6,6 кв.м, ванною кімнатою № 2 площею 2,6 кв.м, вбиральнею № 3 площею 1,0 кв.м, та кухнею № 4 площею 8,0 кв.м відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2013 року; стягнути із ОСОБА_2 на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона отримала у власність 1/3 частину вказаної квартири.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2013 року визначено порядок користування квартирою; виділено у її користування житлову кімнату № 5 площею 11,7 кв.м, у користування ОСОБА_2 виділено житлову кімнату № 6 площею 19,1 кв.м, із балконом; коридор № 1 площею 6,6 кв.м, ванну кімнату № 2 площею 2,6 кв.м, вбиральню № 3 площею 1,0 кв.м, та кухню № 4 площею 8,0 кв.м, залишено у спільному користуванні; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.02.2014 року вказане рішення суду залишено без змін.
На виконання рішення суду про зобов`язання не чинити перешкод 31.03.2015 року її примусово вселено до квартири. Разом з тим, через десять днів після цього відповідач змінила замки у вхідних дверях квартири, не надавши їй відповідного екземпляру ключів.
На сьогоднішній день вона не має можливості потрапити до квартири, змушена проживати у військовій частині НОМЕР_1 .
Своїми діями відповідач завдає їй моральну шкоду, при цьому вона позбавлена можливості жити у належному їй на праві власності помешканні. Розмір моральної шкоди оцінює у 100000 грн.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додала, що разом із сім`єю змушена проживати у казармі за місцем своєї роботи, так як відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою.
Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідач категорично не бажає, щоб позивач проживала у спірній квартирі, чинить їй перешкоди у користуванні житлом з 2011 року.
Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 100 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях щодо неможливості користування власним нерухомим майном.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про день і час розгляду даної справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не направила.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивачки, її представника, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .
Право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_1 , про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі є співвласником 2/3 частин спірної квартири.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 12.02.2014 року ОСОБА_1 виділено у користування житлову кімнату № 5 площею 11,7 кв.м, у квартирі АДРЕСА_1 ; виділено ОСОБА_2 у користування житлову кімнату № 6 площею 19,1 кв.м, із балконом 5,2 кв.м, у вказаній квартирі; коридор № 1 площею 6,6 кв.м, ванну кімнату № 2 площею 2,6 кв.м, вбиральню № 3 площею 1,0 кв.м, та кухню № 4 площею 8,0 кв.м, залишено у спільному користуванні; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні вказаною квартирою.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вказаного рішення суду 13.06.2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2015 року рішення суду виконане у повному обсязі згідно із актом державного виконавця від 27.03.2015 року.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 зверталася до ВДВС Броварського МРУЮ із заявою про відновлення виконавчого провадження. Листом від 23.12.2015 року відділі ДВС роз`яснив позиваці про відсутність підстав для задоволення заяви, так як відновлення провадження передбачено ч. 2 ст. 51 за наявності обставин, передбачених ч. 6 ст. 79 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчих провадження щодо вселення стягувача.

Відповідно до довідки № 70 від 28.12.2015 року, виданої ЖБК «Домобудівник-2» ОСОБА_1 станом на 01.12.2015 року заборгованості по квартплаті не має.

З підстав чинення перешкод у користуванні квартирою позивач зверталася до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області. Так, із висновку від 30.04.2016 року вбачається, що по заяві ОСОБА_1 проводилася перевірка, при цьому їй роз`яснено можливість звернення до суду із відповідним позовом, так як дане звернення до компетенції органів внутрішніх справ не відноситься.

При розгляді даної справи по суті судом допитувалися свідки.

Так, свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач, маючи у власності частину квартири, не має змоги користуватися нею, так як ОСОБА_2 не впускає до житла. Восени 2015 року вона разом із ОСОБА_1 їздила до спірної квартири, однак потрапити до неї не змогла.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що осінню 2015 року позивачка двічі намагалася потрапити до спірної квартири, однак зробити цього не змогла, так як не підійшли ключі до вхідних дверей замків.

У порядку ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319 ЦК України), то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України.

Відповідно до положень ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів сім`ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. А в силу ст. 155 ЖК УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути у них вилучені, власника не може бути позбавлено права користування жилим будником (квартирою), крім випадків встановлених законодавством Союзу РСР та Української РСР.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні квартирою та проживанні у ній, не зважаючи на ті обставини, що остання є співвласником квартири. Способами усунення порушення прав позивач визначила вселення та зобов`язання відповідача не створювати перешкод у користуванні житловим приміщенням. Вказані способи не суперечать чинному законодавству, відповідають порушеному праву позивача та забезпечать усунення порушення прав позивача, а тому вказані позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно, зокрема, від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди судом враховується, що позивач впродовж тривалого часу не має змоги користуватися належним їй нерухомим майном для власного проживання та членів своєї родини, змушена проживати за місцем роботи у необлаштованому для проживання приміщенні. Дії відповідача щодо чинення перешкод у проживанні носять стійкий та систематичний характер, не зважаючи на рішення суду про зобов`язання не чинити перешкод, що виконане у примусовому порядку. Виходячи із наведеного, а також принципів справедливості та розумності, обґрунтованим розміром моральної шкоди, суд вважає 10000 грн.

У порядку ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно від задоволеної частини вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1 , а саме житловою кімнатою площею 11,7 кв.м, ванною кімнатою площею 2,6 кв.м, вбиральнею площею 1,0 кв.м, кухнею 8,0 кв.м., коридором площею 6,6 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко