Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної Державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4, третя особа: Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області, Приватне підприємство «Паралель плюс» про визнання незаконним розпорядження та державного акту,-

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулася ОСОБА_1 з цивільним позовом до ОСОБА_2 районної Державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4, третя особа: Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області, Приватне підприємство «Паралель плюс» про визнання незаконним розпорядження та державного акту, мотивуючи його тим, що позивач отримала у власність земельну ділянку, загальною площею 4,0602 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області.( копія Державного акту, серії ЯМ №725650 додана до позову). Даний державний акт підтверджує право власності позивача по справі на цю земельну ділянку, він виданий на підставі розпорядження ОСОБА_2 РДА № 893 від 01.12.2011 року, зареєстрований 03.07.2012 року в книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06105. Позивачу стало відомо, що на імя ОСОБА_4 видано державний акт, серії ЯД № 701925 на право власності на земельну ділянку, площею 4,060 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області. Цей державний акт видано на підставі розпорядження ОСОБА_2 РДА № 453 від 08.11.2006 року, але зареєстрований він значно пізніше 24.12.2012 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі і вже за № 09646. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки :01:006:0006, співпадає з кадастровим номером земельної ділянки позивача. При оформленні земельної ділянки було порушено земельне законодавство. Враховуючи зазначене, позивач просила суд визнати недійсним розпорядження ОСОБА_2 РДА № 453 від 08.11.2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю та надання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,060 га на території ОСОБА_3 сільської ради з подальшим виготовленням державного акту на імя ОСОБА_4; визнати недійсним, виданий на імя ОСОБА_4; державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 701925 на земельну ділянку, загальною площею 4,060 га на території ОСОБА_3 сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та постійного користування землею за №09646 від 24.12.2012 року кадастровий номер :01:006:0006.

24.02.2016 року представником позивача ОСОБА_5 до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він викладає пункт перший прохальної частини в такій редакції: визнати протиправним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 08.11.2006 року № 453 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області», в частині п.301 додатку «списки громадян на виготовлення державних актів в межах ОСОБА_3 сільської ради» до даного розпорядження, яким затверджено технічну документацію із землеустрою та надано дозвіл щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,060 га на території ОСОБА_3 сільської ради з подальшим виготовленням державного акту на імя ОСОБА_4. Решту позовних вимог просив залишити без змін.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. В подальшому позивач в судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, направила до суду свого представника ОСОБА_5, який уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх необгрунтованими, твердження позивача надуманими, а позов таким, що не підлягає задоволенню, хоча в суді зазначила, що дійсно на спірну земельну ділянку видано два державних акта.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з»явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, подала до суду, через канцелярію суду письмове клопотання, в якому просила розглянути справу в відсутність представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 РДА в судове засідання свого представника не направили, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно, надіслали до суду заяву, в якій просять розглянути справу без участі їхнього представника.

Третя особа Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області свого представника до суду не направили, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно, надіслали до суду заяву, в якій просять розглянути справу без участі їхнього представника.

Третя особа: ПП «Паралель Плюс» до суду свого представника не направило, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно, процесуальної зацікавленості в розгляді справи не виявили.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оглянувши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, оглянувши матеріали цивільної справи № 357/6093/14-ц, 2/357/2346/14, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання матеріальної шкоди; інші юридичні акти. Цивільні права, згідно ст.13 ЦК України, здійснюються особою у межах, наданих їй договором, або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6, яка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 змінила прізвище на «Зінченко», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-ОК № 182246, є власником земельної ділянки, площею 4,0602 га, яка розташована в межах ОСОБА_3 сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації № 893 від 01.12.2011 року, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ №725650. Вказаний державний акт зареєстровано 03.07.2012 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06105.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 4,060 га, яка розташована в межах ОСОБА_3 сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації № 453 від 08.11.2006 року, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 701925 та копією вказаного розпорядження. Вказаний державний акт зареєстровано 24.12.2012 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09646. Також, судом встановлено, що розпорядженням № 453 від 08.11.2011 року ОСОБА_2 райдержадміністрації "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області" було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області; надати у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 409-ти власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області, з подальшим виготовленням державних актів на право власності на землю, згідно додатку. Згідно додатку до вказаного розпорядження - списку громадян на виготовлення державних актів в межах ОСОБА_3 сільськорї ради встановлено, що за № 301 даного списку значиться ОСОБА_4, якій вирішено надати у власність земельну ділянку за № 180.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу та відповідачу видані два державних акти на право власності на земельну ділянку, на одну і ту ж саму земельну ділянку, які внесені в Національну Кадастрову Систему України за одним і тим же кадастровим номером :01:006:0006.

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Право на земельний пай закріплювалося в ЗК України 1992 року. Згідно зі ст. 5 цього Кодексу, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства в разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості) в розмірі середньої земельної частки, яка обчислюється шляхом поділу земель підприємств, що підлягають приватизації на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали в сільському господарстві і проживають у селі, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Передбачалось, що право на земельну частку могло передаватися у спадщину і продаватися.

ОСОБА_4 була членом КСП «Надія», та мала право на земельну частку пай в межах ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджує, крім іншого, сертифікат на право на земельну частку пай.

В той же час, ОСОБА_8 успадкувала від ОСОБА_9 спадкове майно - права на земельну частку (пай), що знаходиться в межах ОСОБА_3 сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2006 року, виданим державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_10. 25.01.2008 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_11, та після укладення шлюбу змінила своє прізвище на «Сімонова», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії 1-ОК № 062022. В подальшому позивач розірвала шлюб з ОСОБА_11, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-ОК № 061807 від 06.10.2009 року. 15.07.2015 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_7, і після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії 1-ОК № 182246.

Як вказано в довідці № 02-18-229 від 05.02.2014 року ОСОБА_3 сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, ОСОБА_4 згідно списків паювання було наділено земельну ділянку за № 180. При виготовленні технічної документації було допущено технічну помилку в результаті якої наділено дві земельні ділянки (№ 178, 180).

Згідно іншої довідки ОСОБА_3 сільської ради, Білоцерківського району, Київської області № 02-18-229 від 05.02.2014 року, встановлено, що згідно схеми розпаювань земель ОСОБА_3 сільської ради за ОСОБА_4 рахується дві земельні ділянки № 178, розміром 4,06 га та № 180, розміром 4,06 га на яку виготовлено державний акт.

Як вбачається з викопіювання з схеми поділу земель ОСОБА_3 сільської ради, за ОСОБА_4 дійсно рахується дві земельні ділянки, за номером № 178 та № 180.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 РДА під час розгляду цивільної справи № 357/6093/14-ц, 2/357/2346/14 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 РДА, ОСОБА_4, треті особи: ПП «Паралель плюс», ОСОБА_3 сільська рада Білоцерківського району, управління Держземагенства у Білоцерківському районі про визнання недійсним розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 РДА позов визнавала та вказала, що у відданні юридичного відділу РДА відсутні повноваження з приводу вивчення місця розташування земельної ділянки, а тому перевірити наявність чи відсутність за одним кадастровим номером двох земельних ділянок працівниками відділу є неможливим. Викладеним пояснюється та обставина, що ОСОБА_2 РДА хоча і затверджує своїм рішенням технічні документації із землеустрою, однак, позбавлена можливості перевірити юридичні факти, зокрема щодо правильності виділення земельних часток (паїв) громадянам.

Судом встановлена і та обставина, що згідно викопіювання з книги записів реєстрації договорів оренди земельних часток(паїв) ОСОБА_3 сільської ради, в оренді у ОСОБА_4 перебувала лише одна земельна ділянка.

Як вбачається з відповіді Держземагенства у Київській області, на звернення громадянки ОСОБА_6, на спірну земельну ділянку видано два державні акти. Згідно даних автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0006 обліковується за гр. ОСОБА_6. Останній розяснено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Як вбачається з викопіювання із схеми розпаювання земель ОСОБА_3 сільської ради, за ОСОБА_4 дійсно рахується земельна ділянка № 178, в той час, як державний акт на право власності на земельну ділянку видано на земельну ділянку № 180, розміром 4,060 га, яка згідно схеми має належати позивачу.

Варто зазначити, що Державним комітетом по земельних ресурсах міністерства соціального господарства і продовольства України академії аграрних наук України розроблено методичні рекомендації щодо порядку передачі земельної частки(паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, які затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 р. № 47/172/48, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, однак втратив чинність на підставі Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 341/616/104 від 08.11.2005 року, де вказується, що передача в натурі земельної частки (паю) громадянину здійснюється після складання "Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)". Складання Схем проводиться землевпорядними та іншими організаціями, що мають на це дозвіл (ліцензію). Схеми складаються за участю керівників і спеціалістів колективних сільськогосподарських підприємств(організацій), сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, затверджуються загальними зборами (зборами уповноважених) членів цих підприємств і організацій та погоджуються районними (міськими) державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад).

Отже, дотримання схеми поділу під час розроблення технічної документації при передачі земельної ділянки відповідачу ОСОБА_4 було обовязковою умовою, і тому не дотримання цієї схеми призвело до прийняття оскаржуваного рішення.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

В розясненнях, наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ », зазначено, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Встановлені судом обставини та оцінені судом докази кожен окремо та у їх сукупності свідчать про те, що права ОСОБА_1 на земельну частку(пай), яка розташована в межах ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області, порушені оскаржуваним розпорядженням ОСОБА_2 РДА № 453 від 08.11.2006 року, і тому його слід скасувати як і виданий на його основі державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_4, серії ЯД № 701925.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн..

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 152, 155 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 57, 58, 60, 79, 88, 213, 215, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 08.11.2006 року № 453 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області», в частині п.301 додатку «списки громадян на виготовлення державних актів в межах ОСОБА_3 сільської ради» до даного розпорядження, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Білоцерківського району Київської області та надано дозвіл щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,060 га на території ОСОБА_3 сільської ради з подальшим виготовленням державного акту на право власності на землю на імя ОСОБА_4.

Визнати недійсним, виданий на імя ОСОБА_4 Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 701925 на земельну ділянку, загальною площею 4,060 га на території ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та постійного користування землею за № 09646 від 24.12.2012 року, кадастровий номер :01:006:0006.

Стягнути з ОСОБА_2 РДА, ОСОБА_3 сільської ради та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_12