АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

Справа №760/17443/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/3016/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., в розмірі 30% з усіх видів доходу відповідача, а також стягнути з нього додаткові витрати на лікування сина в розмірі 1000 гривень з подальшою індексацією.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем сторони мають сина ОСОБА_7. На даний час вона та відповідач проживають окремо, син перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від матеріального утримання сина, допомоги у матеріальній чи натуральній формі їй не надає.

Крім того, зазначає, що їх син ОСОБА_7 являється інвалідом дитинства по слуху. Для покращення його здібностей розмовляти потребує лікування та постійного спілкування з логопедом. Призначеної пенсії на дитину-інваліда для цих цілей не вистачає, у зв'язку з чим вона несе додаткові витрати на утримання дитини, участь у яких повинен брати і відповідач.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500, 00 грн. щомісяця, починаючи з 18 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 974 грн. 40 коп..

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року змінити в частині стягнення додаткових витрат на дитину, відмовивши в їх стягненні за безпідставністю, а в іншому рішення залишити без змін, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.72,73), суду надала заперечення (а.с.74), в яких просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в жовтні 2012 року зареєстрували шлюб, що вбачається і з свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 05.10.2012, виданого ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 11.03.2014, виданим ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 10.09.2015 шлюб між сторонами розірвано.

На час розгляду справи син ОСОБА_7 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивачка ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства III групи інвалідності по слуху, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 02.11.2011 серія АД №175411.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, позивачка перебуває на обліку в управлінні та одержує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда віком до 18 років.

Відповідно до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3, позивачці безстроково призначено пенсію по інвалідності III групи з дитинства по слуху.

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства III групи інвалідності по слуху, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 05.03.2013 серія 10 ААА №795885.

Відповідно до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_4, відповідачу безстроково призначено пенсію по інвалідності III групи з дитинства по слуху.

Відповідач має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_8 Згідно представлених відповідачем довідок, виданих Солом'янським районним управлінням ПФУ, розмір пенсії відповідача складає 949,00 грн., його матерів 1074,00 грн.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини від усіх доходів, оскільки ОСОБА_2 має постійний дохід, який складається з його пенсії.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на утримання малолітнього сина, оскільки позивачем ОСОБА_4 не надано будь-якиї письмових доказів, які б підтверджували з чого складаються такі витрати та розмір додаткових витрат.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітнього сина підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року в частині додаткових витрат на утримання малолітньої дитини скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: