У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», третя особа - виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він є особою, яка прирівняна до інвалідів війни І групи (посвідчення від 30 березня 2011 року серії НОМЕР_2), особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії (посвідчення від 20 червня 2003 року серії НОМЕР_3) та інвалідом І групи (довідка МСЕК 10 від 29 березня 2011 року серії ААА № 070044).

28 липня 2015 року приблизно о 08 год. 25 хв. товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» (далі - ТОВ «ТК «Автоград») відмовлено йому у безкоштовному проїзді за маршрутом «Кільцевий А» в автобусі, державний номерний знак НОМЕР_4, на зупинці «Держбуд», що підтверджується актом від 28 липня 2015 року. Просив визнати такі дії відповідача неправомірними та стягнути моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ТОВ «ТК «Автоград» щодо відмови ОСОБА_3 у пільговому перевезенні. Стягнуто з ТОВ «ТК «Автоград» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1 тис. грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «ТК «Автоград» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що відповідач не надав ОСОБА_3 право на безкоштовний проїзд у транспорті, про що свідчить акт від 28 липня 2015 року, тому з урахуванням норм ст. 1167 ЦК України, ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» та ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягнув 1 тис. грн моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що такі висновки судів є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 20 червня 2003 року, інвалідом І групи, про що свідчить довідка МСЕК серії 10 ААА від 29 березня 2011 року № 070044, а також інвалідом війни І групи, що підтверджується відповідним посвідченням від 30 березня 2011 року серії НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перелік пільг, що надаються інвалідам війни, визначений ст. 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п. 7 ст. 13 зазначеного вище Закону інвалідам війни надається така пільга, як безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі - та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання. Це право поширюється і на особу, яка супроводжує інваліда I групи.

Статтею 37 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» установлено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

28 липня 2015 року приблизно о 08 год. 25 хв. ТОВ «ТК «Автоград» відмовлено позивачу у безкоштовному проїзді за маршрутом «Кільцевий А», державний номерний знак № НОМЕР_1, на зупинці «Держбуд», що підтверджується актом від 28 липня 2015 року, який підписаний постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи І та ІІ категорії ОСОБА_3, ОСОБА_4 та головним спеціалістом управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_5

Відповідно до п. 15 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, як безплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту (крім таксі, в яких число посадочних місць для пасажирів не більше 9) на території України.

Згідно із ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди I та II групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда I групи або дитину-інваліда), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі). Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України «Про транспорт».

За таких обставин, висновок судів про те, що ТОВ «ТК «Автоград» порушило вимоги ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та п. 15 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відмовило позивачу у безкоштовному перевезенні, про що свідчить акт, є правильним.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визнаючи розмір спричиненої шкоди, суди виходили із того, що спричинений позивачу обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потребує додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням принципів розумності, виваженості і справедливості, суди правильно стягнули з відповідача на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» відхилити.

Заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана