АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6393/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2915/16Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 вересня 2016 року по справі за позовом Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди неукладеною,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 вересня 2016 року в задоволенні позову Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди неукладеною відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Департамент освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (надалі - департамент освіти), подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову .Зокрема, в апеляційній скарзі департамент освіти вказує на те, що умови додаткової угоди до контракту суперечать погодженому з Кременчуцькою міською радою переліку трудових контрактів, що укладені з керівниками окремих навчальних закладів, а сам контракт, укладений з відповідачем та погоджений Кременчуцькою міською радою, відсутній.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 17.06.2015 року між департаментом освіти та ОСОБА_2 було укладено контракт, відповідно до умов якого остання була призначена на посаду директора Кременчуцької загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 2. Строк дії контракту сторони визначили в п. 6.1. на період з 19.08.2015 року по 31.08. 2016 року.

13.06.2016 року сторони уклали додаткову угоду до вищезазначеного контракту від 17.06.2015 року, в якій п. 6.1. щодо строку дії контракту виклали в новій редакції, вказавши, що контракт діє з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року.

На підставі додаткової угоди до контракту, розпорядженням Управління професійно-технічної, загальної середньої та позашкільної освіти №147 о/с від 13.06.2016 року продовжено строк дії контракту, укладеного з відповідачем на період з 01.09.2016 року до 31.08.2017 року.

В подальшому, розпорядженням Управління професійно-технічної, загальної середньої та позашкільної освіти №180 о/с від 30.06.2016 року скасовано розпорядження №147 о/с від 13.06.2016 року «Про продовження строку дії контракту ОСОБА_2І.» в звязку з його помилковим виданням.

Звертаючись до суду з позовом, департамент освіти просив визнати додаткову угоду від 13.06.2016 року до контракту від 17.06.2015 року неукладеною, оскільки не було погодження Кременчуцької міської ради контракту з ОСОБА_2 та відповідно розпорядження про продовження строку дії контракту було скасовано як помилково видане, а відтак такий правочин є не вчинений і не породжує передбачені законодавством права та обовязки, в тому числі й щодо винесення на підставі укладеного контракту інших розпорядчих документів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що нормами цивільного та трудового законодавств України не передбачено такого способу судового захисту як визнання додаткової угоди до контракту, як особливої форми трудового договору, неукладеною.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В даному випадку позивач обрав судовий захист у спосіб визнання додаткової угоди до контракту не укладеною, обґрунтовуючи свої вимоги положеннями ст. 638 ЦК та зауважуючи, що сам факт підписання контракту, а саме додаткової угоди, не є достатнім для визнання трудових відносин належно оформленими та такими, що фактично виникли між сторонами.

Між тим, обраний спосіб захисту не може бути визнаний належним в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, оскільки між сторонами виник трудовий спір, який регулюється положеннями КЗпП України, спеціальними Законами України «Про освіту» та «Про загальну середню освіту» та Положенням про загальноосвітній начальний заклад, які визначають правові підстави для укладання контракту з педагогічними працівниками та відповідно і підстави їх розірвання.

Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не містять посилань на обставини, з якими процесуальне законодавство повязує наявність підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Так, апелянт посилається на те, що судом безпідставно не прийнято до уваги положення ст. 638 ЦК України, згідно яких договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а оскільки у відповідності до ст. 21 КзПП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, то суд дійшов помилкового висновку щодо неналежного способу захисту.

Дане твердження відхиляється колегією суддів як таке, що ґрунтується на невірному тлумаченні положень ст. 638 ЦК України, які не поширюються на спірні правовідносини, оскільки останні виникли в сфері трудових правовідносин і за своєю правовою природою не є договором в розумінні Цивільного Кодексу України.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, як постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту освіти виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1