Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 рік м. Василівка

Василівський районний суд у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, у твердій грошовій сумі, у розмірі по 650 гривень на кожну дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а вона дуже потребує такої допомоги.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить їх задовольнити. Також вона пояснила, що на даний час вона з відповідачем та дітьми проживають разом, однак, він не надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей, зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Донька ОСОБА_5 тяжко хворіє, потребує особливого догляду та лікування. При цьому, вона отримує кошти на утримання дітей від держави, на які вся їх сім'я й проживає, однак, їх не вистачає.

В судове засідання відповідач не з'явився, але, відповідно до телефонограми, яка є у справі, просить суд розглянути справу у його відсутності.

В судовому засіданні 11.02.2016 року відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей, однак, з сумою, яку зазначила позивачка у позові, не згоден, вважає її значною, але, проти стягнення якої саме суми аліментів він не заперечує, відповідач пояснити не зміг. Просить суд врахувати, що він не має постійного місця роботи та не отримує заробітну плату.

Суд, вислухавши думку позивачки, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності відповідача.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи:

- позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого є у справі;

- під час шлюбу у них народились діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька -

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких є у справі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст.180 СК України, позивачка та відповідач зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечити їм рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

На даний час позивачка та відповідач проживають спільно з дітьми. Позивачка не працює, оскільки доглядає малолітніх дітей. Згідно довідок Управління соціального захисту населення Василівської РДА Запорізької області від 15.02.2016 року, які є у справі, позивачка знаходиться на обліку в Василівському РУСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. Відповідач не надає позивачки кошти на утримання дітей.

Згідно ч.2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач ніде не працює, але перебуває на обліку у Василівському РЦЗ, інвалідом не являється, на тяжкі захворювання не страждає, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує, на його утриманні не перебувають батьки чи інші особи. Ці факти не заперечуються відповідачем в судовому засіданні.

Згідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно положень ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний дохід, частину якого отримує в натурі, а також при наявності інших обставин, які мають суттєве значення, суд за заявою платника чи отримувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, суд вважає, що позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік», з 01 січня 2016 року встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років в сумі - 1167 гривні, віком від 6 років до 18 років в сумі - 1455 гривні.

Отже, 30 % від суми 1167 гривні складає - 350,10 грн., а від 1455 гривні - 436,50 грн., тому, розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача, не можуть бути меншими за вказаний розмір.

На підставі вищевикладеного, виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, однак частково, з урахуванням матеріального становище позивачки, яка на теперішній час не працює, знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення, відповідач офіційно не працевлаштований, регулярного, постійного та стабільного заробітку не має, проте є фізично здоровою та працездатною особою, утриманців не має, аліментів на користь інших осіб аліментів не сплачує, а позивачка самостійно матеріально утримувати малолітніх дітей та забезпечувати їх належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, не взмозі, тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі, але у розмірі не по 650 грн. на кожну дитину, а у розмірі: 500 грн. - на утримання сина- ОСОБА_3, 400 грн. - на утримання доньки ОСОБА_4, 600 грн. - на утримання доньки ОСОБА_5, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття дітьми.

При цьому, суд також враховує стан здоров'я ОСОБА_5, яка страждає на тяжке захворювання та потребує додаткових витрат на лікування, що підтверджується медичними документами, копії яких є у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач суду не надав. Той факт, що відповідач не працює та не отримує заробітну плату, не є підставою для звільнення його від обов'язку матеріально утримувати своїх малолітніх дітей.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст.84, 80-183,191 СК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 64, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, а саме:

-сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 500 (п'ятсот) гривень;

- доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - у розмірі 400 (чотириста) гривень;

- доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року - у розмірі 600 (шістсот ) гривень,

з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 03.02.2016 року до досягнення повноліття дітьми.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А.Степаненко