АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівСлободянюк С.В., Левенця Б.Б.,
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника позивача Орищенко Н.О.,

представника відповідача Курочкіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сальве-Львів» Курочкіна Олександра Олександровича на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сальве», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сальве-Львів», ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року позов задоволено. /а.с. 155-158/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Сальве-Львів» Курочкін О.О. подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не врахував, що відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, крім того, вимоги позивача заявлені лише до ТОВ «Сальве-Львів», спір виник між суб'єктами господарювання у зв'язку з чим у суду першої інстанції були відсутні повноваження щодо розгляду вказаного позову, а провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

№ справи 754/493/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6424 /2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що 17.11.2006 року між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_7 укладено Кредитний договір № 178.840.06.02. /а.с. 5 - 6/, відповідно умов якого Банк надає позичальнику кредит в розмірі 50 000 дол. США зі сплатою 15, 5 % річних строком по 16.11.2007 року, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами.

17.11.2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено Договір застави № 178.840.06.02. між Банком та позичальником, відповідно до якого останній надав в заставу автомобіль PORSHE CAYENNE, 2004 р.в., д/н НОМЕР_1 /а.с. 7 - 9/

У зв'язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору позичальником виникла заборгованість, яка складає 2 974 165, 97 грн., що встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2014 року /а.с. 18 - 19/.

17.02.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір про відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, у тому числі й за Кредитним договором № 178.840.06.02. від 17.11.2006 року, що був укладений між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_7 /а.с. 10 - 15/.

Відповідно Довідки УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 15.06.2015 року, автомобіль PORSHE CAYENNE, 2004 р.в. зареєстрований на праві власності за ТОВ «САЛЬВЕ - ЛЬВІВ» /а.с. 112/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст.ст. 610, 612 ЦК України про те, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, ст. 589 ЦК України, про те, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, та ст. 27 ЗУ «Про заставу» про те, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Встановивши, що позивач як заставодержатель має право на підставі ч. 2, 3 ст. 16 ЦК України, ст.ст. 27 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» захистити свої майнові права, шляхом звернення стягнення на предмет застави, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є обтяжувачем спірного транспортного засобу, на підставі договору про відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами від 17.02.2014 року /а.с. 17/, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, частинами першою і другою статті 15 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статей 1, 12 ГК України господарському суду підвідомчі справи між юридичними особами у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів.

У справі, яка переглядається, виник спір щодо звернення стягнення на предмет застави, сторонами якого є дві юридичні особи.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось, в тому числі, з вимогами до ТОВ «Сальве», ТОВ «Сальве-Львів».

Згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Така правова позиція, зокрема, міститься у Постановах Верховного Суду України у справах №6-224цс16 від 02.03.2016 р., №6-2307 цс15 від 02.03.2016 р., №6-1009 цс15 від 24.02.2016 р., № 6-1965цс15 від 17.02.2016 р.

Таким чином позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до ТОВ «Сальве», ТОВ «Сальве-Львів» про звернення стягнення на предмет застави, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ТОВ «Сальве», ТОВ «Сальве-Львів» про звернення стягнення на предмет застави із закриттям провадження у цій частині.

В частині, що стосується вимог до ОСОБА_7 рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому а цій частині апеляційною інстанцією не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сальве-Львів» Курочкіна ОлександраОлександровича на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року - задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року -скасувати в частині вирішення вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ТОВ «Сальве», ТОВ «Сальве-Львів» про звернення стягнення на предмет застави, закривши в цій частині провадження у справі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: