Суддя Бугера О. В.
Провадження № 2/644/782/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі - Ілові А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з вказаним позовом та просить на її користь стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 218613,46 грн., яка складається з основного боргу в сумі 206153,80 грн., суми відсотків за користування позикою у розмірі 11714,12 грн., 3-х відсотків річних від простроченої суми у розмірі 745,54 грн.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказувала, що 08.07.2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг 9500 доларів США, які зобовязався повернути в повному обсязі, про що 08.07.2015 року було складено письмову розписку. Але відповідач своїх зобовязань не виконала та у визначену дату суму боргу за договором не повернула. Тому відповідач має сплатити суму боргу за договором, відсотки та 3% річних.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1позов та викладені у ньому вимоги підтримала повністю та просила його задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на обставини, викладені в позові. Просила стягнути заборгованість в межах заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти обставин, викладених у позові, не заперечувала, зазначила, що дійсно позичала гроші, але повернути їх не в змозі у звязку з скрутним матеріальним становищем.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.07.2015 року між ОСОБА_1 та особистоОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у позику відповідачеві грошову суму у розмірі 9500 доларів США, що відповідно до курсу валют на день укладання договору складало 206153,80 грн., яку остання зобов'язалася повернути до 15.09.2015 року, про що свідчить оригінал розписки, поданої позивачем, що долучений до матеріалів справи.

Той факт, що між сторонами був укладений договір позики підтверджується розпискою від 08.07.2015 року, написаною власноручно відповідачем та засвідченою її підписом, та її поясненнями наданими в судовому засіданні. За таких умов, сторони визначили зобовязання, яке підлягає виконанню.

Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка відповідно частини 1 статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до розписки від 08.07.2015 року відповідач зобов'язалася повернути борг позивачу в повному обсязі до 15.09.2015 року.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач стверджує в позові про те, що відповідач має сплатити на її користь заборгованість з основного боргу в сумі 206153,80 грн. З матеріалів справи вбачається, що з боку відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 238941,81 грн., що є еквівалентом 9500,00 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 29.01.2016 року складає 2515,1769 грн. за 100 дол. США. (9500,00*2515,1769/100= 238941,81 грн.) Оскільки до теперішнього часу відповідач не повернула позивачу борг за договором позики від 08.07.2015 року і від повернення відмовляється, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості з основного боргу у розмірі 206153,80 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. /а.с.6/

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Облікова ставка НБУ впродовж розрахункового періоду змінювалась наступним чином:

з 04.03.2015 року складала 30%;

з 28.08.2015 року складала 27%;

з 25.09.2015 року складала 22%;

з 30.10.2015 року складала 22%;

з 18.12.2015 рокускладала 22%.

За період заявлений позивачем проценти від суми позики складають 17311,27 грн.

(8472,07+4117,43+4224,74+497,03=17311,27 грн.), а саме:

за період з 08.07.2015 року по 27.08.2015 року (50 днів): 206153,80*30,0%*50/365=8472,07 грн.,

за період з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року (27 днів): 206153,80*27,0%*27/365=4117,43 грн.,

за період з 25.09.2015 року по 29.10.2015 року (34 дні): 206153,80*22,0%*34/365=4224,74 грн.,

за період з 30.10.2015 року по 03.11.2015 року (4 дні): 206153,80*22,0%*4/365=497,03 грн.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині і стягує з відповідача на користь позивача процентів від суми позики в розмірі 11714,12 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог./а.с.2-3/

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, він, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи зі строку невиконання відповідачем свого зобовязання тривалістю 49 днів, а саме за період з 15.09.2015 року по 03.11.2015 року сума 3 % річних від простроченої суми складає 830,26 грн. (206153,80*0,03*49/365= 830,26). Відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором позики не виконує з 15.09.2015 року, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 745,54 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку позовні вимоги задовольняються в поному обсязі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір при подачі позову в сумі 2186 гривень 14 копійок, а також судовий збір за подану заяву про забезпечення позову, яка була задоволена, в сумі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 16, 207, 509, 524, 526, 533, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (НОМЕР_1, виданий Зміївським РВ УМВС України в Харківській області від 05.08.2005 року, код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) заборгованість за договором позики в сумі 218613 гривень 46 копійок,яка складається з основного боргу в сумі 206153,80 грн., суми відсотків за користування позикою у розмірі 11714,12 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 745,54 грн., а також понесені судові витрати в сумі 2429 гривні 74 копійки, а всього 221043 (двісті двадцять одну тисячу сорок три) гривні 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя О.В. Бугера