УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в обслуговуванні та користуванні житловим будинком, приведенні суцільної огорожі на межі будинків, встановлення тротуару, відшкодування шкоди та судових витрат; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання припинити користування самовільно зайнятою земельною, зобов'язання усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом знесення самовільно збудованої реконструкції житлового будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила усунути перешкоди в обслуговуванні та користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1; привести суцільну огорожу на межі будинків № 18 та № 16 до висоти 1,5 м та прозорості не менше 50 %; встановити тротуар з ухилом не більше 20 % за рахунок ОСОБА_2; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 6 000 гривень та судові витрати.

В обгрунтування позову зазначила, що по межі земельних ділянок відповідач збудувала огорожу висотою 2 метра, чим порушено допустиму висоту та повністю унеможливлює доступ сонячного світла у вікна будинку, граничну прозорість (суцільна огорожа), відстані до будинку (менше 1 метра), а також встановила тротуар з недопустимим поперечним ухилом, що створює її родині труднощі у пересуванні до дороги.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила зобов'язати припинити користування самовільно зайнятою земельною ділянкою площею 0,0010 га, що належить позивачу; зобов'язати усунути перешкоди в користуванні житловим будинком по

АДРЕСА_2 шляхом знесення самовільно збудованої реконструкції житлового будинку № 18 добудови відповідача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2016 року, первісний позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 в обслуговуванні та користуванні її житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом приведення збудованої суцільної огорожі, встановленої ОСОБА_2 до висоти 1,5 м та прозорості не менше 50 відсотків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти заявлених вимог первісного позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Встановивши, що сторони є суміжними землекористувачами, і відповідачем ОСОБА_2 огорожа встановлена з порушенням діючих будівельних норм та правил, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення первісного позову в частині вимог про усунення перешкод в обслуговуванні та користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог за первісним позовом про встановлення за рахунок відповідача тротуару з ухилом не більше 20 %, суди виходили з доведеності факту порушення відповідачем влаштування тротуару без дозволу відповідних служб та в порушення вимог державних будівельних норм. Однак врахувавши, що відповідач не є власником чи користувачем земельної ділянки зі сторони вулиці, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Вирішуючи спір в частині вимог за первісним позовом про стягнення моральної шкоди, суди вірно виходили з відсутності доказів на підтвердження завдання моральної шкоди позивачу діями відповідача.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди виходили із того, що переобладнання та добудови проводилися ОСОБА_3 виключно у межах належної їй земельної ділянки, доказів створення перешкод у користуванні належним ОСОБА_2 домоволодінням не надано, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підcтав для задоволення зустрічного позову.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в обслуговуванні та користуванні житловим будинком, приведенні суцільної огорожі на межі будинків, встановлення тротуару, відшкодування шкоди та судових витрат; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання припинити користування самовільно зайнятою земельною, зобов'язання усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом знесення самовільно збудованої реконструкції житлового будинку за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2016 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня