АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/534/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Демкович Ю. Й., Ткач З. Є.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 29 липня 2015 року він в інтересах сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інваліда першої групи «А» з дитинства, звернувся із заявою про вступ у спадок на майно померлої ОСОБА_6 до нотаріальної контори, проте у прийнятті заяви позивачу було відмовлено у зв'язку із пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Причину пропуску позивач вважає поважною, зокрема: в силу своєї хвороби, ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді важкої розумової відсталості (синдром Дауна), за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому фізично не міг скористатися своїм правом згідно закону.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, надати додатковий строк для подачі заяви в інтересах ОСОБА_2 про прийняття спадщини посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача заперечила апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення .

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що згідно заповіту серії ВРП №031007, посвідченого 20 січня 2012 року приватним нотаріусом Тернопільською районного нотаріального округу ОСОБА_7 ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_3 все своє майно .

19 грудня 2012 року ОСОБА_6 померла. ( свідоцтво про смерть серії I-БК №255980 від 19 грудня 2012 року, видане Відділом реєстрації смерті в м.Києві.)

11 січня 2013 року заведена спадкова справа № 8/2013 до майна померлої 19 грудня 2012 року ОСОБА_6

11 січня 2013 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом.

24 червня 2013 року за реєстровим № 860 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на квартиру № 182, що знаходиться в будинку № 8 по вул.Корольова в м.Тернополі.

08 квітня 2015 року за реєстровим №545 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0525 га, передану для садівництва, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області .

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_1 та ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №214638 від 31 березня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Тернопільського міського управління юстиції,

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії ТЕР №0030627, ОСОБА_2 визнаний інвалідом з дитинства довічно. Висновок про умови та характер праці: потребує постійного стороннього догляду.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 листопада 2013 року (справа №753/1745/13) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, визнано недієздатним. Встановлено над ОСОБА_2 опіку та призначено його опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродження м.Тернопіль, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м.Києва від 18 лютого 2014 року рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 листопада 2013 року залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що ні ОСОБА_2, ні позивач як законний представник ОСОБА_2 не звертались в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини в установлений законом термін, а поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач не довів.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання позивача на пропуск строку для прийняття спадщини з поважної причини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому відсутні підстави для визначення йому додаткового строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини. При цьому суд урахував, що пропущений позивачем строк є тривалим крім того, відсутні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Доводи апелянта, що суд безпідставно не взяв до уваги на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини хворобу ОСОБА_2 у вигляді розумової відсталості (с Дауна), колегія суддів не бере доуваги, оскільки судом вірно вказано, що на час відкриття спадщини та протягом встановленого законом строку на її прийняття ОСОБА_2 не був визнаний недієздатним у встановленому законом порядку, тільки 18 листопада 2013 року рішенням Дарницького раі суду м.Києва (справа №753/1745/13) ОСОБА_2 був визнаий недієздатним. Дане рішення не містить посилань, що ОСОБА_2 був недіздатним в період відкриття спадщини.

Також суд першої інстанції вірно вказав, що позивач ОСОБА_1 як законний представник не довів поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини в інтересах сина .

Посилання апелянта, на те, що він не подав вчасно заяви про прийняття спадщини, оскільки розшукував свого сина, колегя суддів не бере до уваги як безпідставні, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що з часу відкриття спадщини позивач звертався з заявами в органи влади, прокуратури, міліції, суду, нотконтору та органи юстиції і йому було надано інформацію щодо спадкових прав та про місце проживання його сина в м.Києві.

Зокрема, з інформації УМВСУ в Тернопільській області від 04.02.2013 року та Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 04.02.2013 року, наданої Савчуку.Б.М. вбачається, що його повідомлено про адресу сина ОСОБА_2Б в м.Києві .

Судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду в інтересах сина ОСОБА_2 з приводу спадкових прав, тому про обставини відкриття спадщини йому було відомо і він мав можливість у визначений законом термін звернутись у нотаріальну контору з заявою як законний представник про прийняття спадщини.

Так, Тернопільським міськрайонним судом було відкрито провадження у справі №607/23237/13-ц за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Першої тернопільської державної нотаріальної контори, третіх осіб: ОСОБА_3, органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про визнання спадкоємцем за законом, встановлення обов'язкової частки у спадковому майні, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

05 травня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом було винесено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а 26 червня 2014 року винесено рішення Апеляційним судом Тернопільської області про залишення рішення Тернопільського міськрайонного суду без змін. 25 вересня 2014 року Вищим спеціалізованим судом України винесено Ухвалу, за якою касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє від імені непрацездатного ОСОБА_2 відхилено, а рішення Тернопільського міськрайонного суду та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області залишено без змін.

Вищезазначеними рішеннями встановлено, що ОСОБА_2, ще до смерті матері ОСОБА_6 проживав і до цього часу проживає розом зі своїм братом відповідачем по справі в АДРЕСА_1.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що ОСОБА_2 прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем однією сімєю в м.Тернополі квартира АДРЕСА_2 .

Крім того, в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, на що ОСОБА_1 посилається, як на підставу заявлення позову в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_2

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини неможливим.

Поважними причинами пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини можуть бути визнані лише ті обставини, які пов'язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, як на підставу позову не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов'язані з об`єктивними, непереборними труднощами для вчинення цих дій.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ннею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9