Провадження № 2/161/302/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір індивідуального замовлення, предметом якого було придбання у відповідача пластикових вікон вартістю 12389,00 грн.

Вказує, що на той час у нього не було усієї суми коштів для повної оплати за товар, в звязку з чим він уклав із ТзОВ «ОТП Кредит» та ПАТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту № від 30.06.2012 року. В подальшому, банком на рахунок відповідача були перераховані кошти в сумі 4523,81 грн., однак вказане замовлення не було виконане.

Зазначає, що на його звернення відповідачем була надана відповідь про визнання ним боргу в сумі 4750 грн. та неможливість виконати замовлення, оскільки податковою міліцією у нього вилучено оригінали договорів зі споживачами, компютерну техніку та товар.

Оскільки, на день звернення до суду відповідач умови договору не виконав, в звязку з чим просить стягнути з останнього на його користь кошти в сумі 4750,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. А тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними доказами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір індивідуального замовлення, предметом якого було придбання у відповідача пластикових вікон вартістю 12389,00 грн., що підтверджується договором про надання споживчого кредиту № від 30.06.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 із ТзОВ «ОТП Кредит» та ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 4-6).

Крім того, даний факт підтверджується розпискою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, згідно якої останній зобовязується повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 4750 грн. за невиконання замовлення (а.с. 11).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 згаданого закону якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проте, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, а також зважаючи, що у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає позови в межах заявлених вимог, то з врахуванням цього вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, так як в даному випадку між сторонами наявні відносини стосовно невиконання зобовязань, а не договірні відносини щодо неповернення коштів за договором позики.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги до відповідача як фізичної особи, а згідно представлених матеріалів справи згадані договірні відносини виникли між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, який і повинен відповідати за позовом.

Отже, з врахуванням викладеного в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 84, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 611, 693 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі 4750,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Кихтюк Р.М.