Справа № 369/2943/16-ц
Провадження № 2/369/1817/16
РІШЕННЯ

Іменем України

08.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчка А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки

майна, що є спільною частковою власністю,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивач звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що згідно із договором дарування домоволодіння від 24.07.2012 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частині кожний житлового будинку на АДРЕСА_1, вищевказаний договір дарування домоволодіння посвідчений приватним нотаріусом. Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за №3123.

За змістом пункту 1 договору дарування домоволодіння ОСОБА_4, подарував а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли в дар в рівних частках кожна-домоволодіння, що знаходяться по АДРЕСА_1. Вишевказане домоволодіння складається з цегляного одноповерхового житлового буднику, зазначеного за планом піл літерою «А»., житловою площею 60,7 кв. м, загальною площею 90.9 кв.м.: сараю «Б»: сараю «В»;сараю «Г»: погрібу «під Б»; літньої лхні «Д»: сараю «І:», вбиральні під літерою «З», тротуару 1; огорожі 2-5; свердловини - і каналізаційна яма - ІІ.

Вищезазначене домоволодіння, розташоване на земельній ділянці загальною площею 12038 га, яка була надана ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер - НОМЕР_2.

Відповідно до пункту 2 договору даруваннн домоволодіння, останнє належало їхнім батькам; називана та відповідача ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності. виданого 18 травня 2012 року виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, Києво- Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому від 24 квітня 1992 року №120/233, зареєстрованого в комунальному підпримстві «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області 12 червня 3012 року: номер запису 2151 в книзі № 6. реєстраційний номер майна 36682985.

У пункті 4 договору дарування визначено, що оціночна вартість вказаного домоволодіння, згідно з висновком про вартість майна, виданим ТОВ «Агенство експертної оцінки» 19 липня 2012 року становить 206051,00 (двісті шість тисяч п'ятдесят одна) грн.

Після укладання між сторонами вищезазначеного договору дарування домоволодіння, позивачем було проведено державну реєстрацію права власності 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 03.09.2012 р. №35365082. В подальшому, комунальним підприємством «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» 30.12.2014 р. було виготовлено технічний паспорт на вищеназване домоволодіння, в якому визначено його інвентаризаційну вартість у розмірі 159319,00 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч триста дев'ятнадцять) гривень 00 копійок.

Крім того, 24.07.2012 р. між ОСОБА_4 та сторонами було укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за №3128.

Згідно із п.1 договору дарування земельної ділянки, ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли в дар, в рівних частках кожна, без визначення меж між ними - земельну ділянку, площею 0,2038 га (під забудовою), що знаходиться на АДРЕСА_1, яка була надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Вищаказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер - НОМЕР_2. Відповідно до п. 2 договору дарування земельної ділянки, вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3. виданого 27 березня 2002 р. Петропавлівсько - Борщагівською сільською радою. Києво - Свягошинського району Київської області року на підставі рішення виконкому цієї ж сільської ради від 27 листопада 1998 року №494/4. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1790.

Згідно пункту 3 договору дарування земельної ділянки, дар цей сторонами оцінено в суму - 265122 (двісті шістдесят п'ять тисяч сто двадцять дві) гривні 00 кой. Згідно із витягом з технічної документації № 2967/1, виданого 15 червня 2012 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки становив 265121 гривня 87 копійок. В подальшому, позивачем 20.11.2014 року було проведено у реєстраційній службі Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області державну реєстрацію права власності 1/2 частини земельної ділянки та внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також внесені до реєстру відомості про реєстрацію за позивачем права власності 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2014 р. №29776539; №29690716.

Більш того, комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво- Святошинської районної ради Київської області» було підготовлено висновок від 06.02.2015 року №124/3 щодо порядку користування позивачем ОСОБА_1, відповідачем ОСОБА_2, приміщеннями житлового будинку, господарськими будівлями та надвірними спорудами по домоволодінню на АДРЕСА_1.

Згідно із вищезазначеним висновком у користуванні позивача ОСОБА_1 перебувають наступні житлові приміщення: тамбур І - площею 4,5 кв.м., житлове приміщення 1-4 - площею 18,6 кв.м., житлове приміщення 1-5 - площею 11,6 кв.м., ганок. Також, в користуванні позивача перебувають наступні господарські будівлі та споруди: 1/2 літньої кухні «Д» - площею 18 кв.м., ? сараю «Е» - площею 6,7 кв.м., ? свердловини «під «Е», огорожа №1, хвіртка №6, частина огорожі №5 - 10,8 кв.м.

Натомість, у користуванні відповідача ОСОБА_2 перебувають наступні житлові приміщення: веранда 1-1 - площею 7,6 кв.м., житлове приміщення 1-2 - площею 12,1 кв.м., житлове приміщення 1-3 - площею 18,4 кв.м.. ванна 1-6 - площею 4.9 кв.м., котельня 1-8 - площею 3,4 кв.м., кухня 1-7 - площею 9,8 кв.м., ганок та господарські будівлі та споруди: сарай «Б» - площею 27,3 кв.м., сарай «В» - площею 6,1 кв.м., сарай «Г» - площею 3,0 кв.м., погріб «під «Б» - площею 6,2 кв.м., вбиральня «З» - площею 1,5 кв.м., ? літньої кухні «Д» - площею 18 кв.м., ? сараю «Е» - площею 6,7 кв.м., 1/2 свердловини «під «Е», ворота з хвірткою №2, хвіртка №3, огорожа №4, огорожа №7, огорожа №8. частина огорожі №5 - 6,70 м.

Наразі, відповідачка ОСОБА_2 користуючись зовсім іншими, аніж позивачка ОСОБА_1 приміщеннями в житловому будинку не бажає документально оформити фактичний розподіл приміщень домоволодіння на АДРЕСА_1, які знаходяться в користуванні сторін та дійти згоди із позивачем щодо визначення порядоку користування спірною земельною ділянкою за цією ж адресою. Також, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які письмові договори з приводу поділу будинку та виділу частки земельної ділянки.

В той же час, позивач ОСОБА_1 вважає, що позовна вимога про встановлення порядку користування земельною ділянкою та її виділ є похідною від основної вимоги про виділ у натурі частки жилого будинку, що є спільною частковою власністю сторін і також підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Тому просила виділити їй позивачу ОСОБА_1 у власність в домоволодінні на АДРЕСА_1 приміщення за планом: тамбур І - площею 4,5 кв.м., житлове приміщення 1-4 - площею 18,6 кв.м., житлове приміщення 1-5 - площею 11,6 кв.м., ганок, літню кухню «Д» - площею 18 кв.м, сарай «Е» - площею 6,7 кв.м., свердловину «під «Е», огорожу №1, хвіртку №6, частину огорожі №5 - 10,8 кв.м.;Виділити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у власність в домоволодінні на АДРЕСА_1 приміщення за планом: веранду 1-1 - площею 7,6 кв.м., житлове приміщення 1-2 - площею 12,1- кв.м., житлове приміщення 1-3 - площею 18,4 кв.м., ванну 1-6 - площею 4,9 кв.м., котельню 1-8 - площею 3,4 кв.м., кухню 1-7 - площею 9,8 кв.м., ганок, сарай «Б» - площею 27,3 кв.м., сарай «В» - площею 6.1 кв.м., сарай «Е» - площею 3,0 кв.м., погріб «під «Б» - площею 6,2 кв.м., вбиральню «З» - площею 1,5 кв.м., ворота з хвірткою №2, хвіртку №3, огорожу №4, огорожу №7. огорожу №8, частину огорожі №5 - 6.70 кв.м. Виділити в користування ОСОБА_1 - 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номерНОМЕР_2. площею 0,2038 га на АДРЕСА_1 відповідно до рішення виконкому Петропавлівсько - Борщагівської сільської ради народних депутатів від 27.11.1998 р. №494/4 та згідно Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_3 від 27.03.2002 року та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2122,20 (дві тисячі сто двадцять дві) грн. 20 коп.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

У ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

За правилами ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Положеннями ч.1 ст. 364 цього Кодексу передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони на підставі договору дарування домоволодіння від 24.07.2012 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частині кожний житлового будинку на АДРЕСА_1, що підтверджується відповідно договором дарування домоволодіння посвідченого приватним нотаріусом. Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за №3123.

За змістом пункту 1 договору дарування домоволодіння ОСОБА_4, подарував а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли в дар в рівних частках кожна-домоволодіння, що знаходяться по АДРЕСА_1. Вишевказане домоволодіння складається з цегляного одноповерхового житлового буднику, зазначеного за планом піл літерою «А»., житловою площею 60,7 кв. м, загальною площею 90.9 кв.м.: сараю «Б»: сараю «В»;сараю «Г»: погрібу «під Б»; літньої лхні «Д»: сараю «І:», вбиральні під літерою «З», тротуару 1; огорожі 2-5; свердловини - і каналізаційна яма - ІІ.

Вищезазначене домоволодіння, розташоване на земельній ділянці загальною площею 12038 га, яка була надана ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер - НОМЕР_2.

Відповідно до пункту 2 договору даруваннн домоволодіння, останнє належало батьку сторін ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності. виданого 18 травня 2012 року виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому від 24 квітня 1992 року №120/233, зареєстрованого в комунальному підпримстві «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області 12 червня 3012 року: номер запису 2151 в книзі № 6. реєстраційний номер майна 36682985.

У пункті 4 договору дарування визначено, що оціночна вартість вказаного домоволодіння, згідно з висновком про вартість майна, виданим ТОВ «Агенство експертної оцінки» 19 липня 2012 року становить 206051,00 (двісті шість тисяч п'ятдесят одна) грн.

Після укладання між сторонами вищезазначеного договору дарування домоволодіння, позивачем було проведено державну реєстрацію права власності 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 03.09.2012 р. №35365082.

У подальшому, Комунальним підприємством «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» 30.12.2014 р. було виготовлено технічний паспорт на вищеназване домоволодіння, в якому визначено його інвентаризаційну вартість у розмірі 159319,00 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч триста дев'ятнадцять) гривень 00 копійок.

Крім того, 24.07.2012 р. між ОСОБА_4 та сторонами було укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за №3128.

Згідно із п.1 договору дарування земельної ділянки, ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли в дар, в рівних частках кожна, без визначення меж між ними - земельну ділянку, площею 0,2038 га (під забудовою), що знаходиться на АДРЕСА_1, яка була надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Вищаказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер - НОМЕР_2.

Відповідно до п. 2 договору дарування земельної ділянки, вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3. виданого 27 березня 2002 р. Петропавлівсько - Борщагівською сільською радою, Києво-Свягошинського району Київської області року на підставі рішення виконкому цієї ж сільської ради від 27 листопада 1998 року №494/4. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1790.

Згідно пункту 3 договору дарування земельної ділянки, дар цей сторонами оцінено в суму - 265122 (двісті шістдесят п'ять тисяч сто двадцять дві) гривні 00 кой. Згідно із витягом з технічної документації № 2967/1, виданого 15 червня 2012 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки становив 265121 гривня 87 копійок. В подальшому, позивачем 20.11.2014 року було проведено у реєстраційній службі Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області державну реєстрацію права власності 1/2 частини земельної ділянки та внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також внесені до реєстру відомості про реєстрацію за позивачем права власності 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2014 р. №29776539; №29690716.

Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво- Святошинської районної ради Київської області» було підготовлено висновок від 06.02.2015 року №124/3 щодо порядку користування позивачем ОСОБА_1, відповідачем ОСОБА_2, приміщеннями житлового будинку, господарськими будівлями та надвірними спорудами по домоволодінню на АДРЕСА_1.

Як пояснила позивач у судовому засіданні, у користуванні у неї ОСОБА_1 перебувають наступні житлові приміщення: тамбур І - площею 4,5 кв.м., житлове приміщення 1-4 - площею 18,6 кв.м., житлове приміщення 1-5 - площею 11,6 кв.м., ганок. Також, в користуванні позивача перебувають наступні господарські будівлі та споруди: ?літньої кухні «Д» - площею 18 кв.м., ? сараю «Е» - площею 6,7 кв.м., ? свердловини «під «Е», огорожа №1, хвіртка №6, частина огорожі №5 - 10,8 кв.м.

Як стверджує позивач у користуванні відповідача ОСОБА_2 перебувають наступні житлові приміщення: веранда 1-1 - площею 7,6 кв.м., житлове приміщення 1-2 - площею 12,1 кв.м., житлове приміщення 1-3 - площею 18,4 кв.м.. ванна 1-6 - площею 4.9 кв.м., котельня 1-8 - площею 3,4 кв.м., кухня 1-7 - площею 9,8 кв.м., ганок та господарські будівлі та споруди: сарай «Б» - площею 27,3 кв.м., сарай «В» - площею 6,1 кв.м., сарай «Г» - площею 3,0 кв.м., погріб «під «Б» - площею 6,2 кв.м., вбиральня «З» - площею 1,5 кв.м., ? літньої кухні «Д» - площею 18 кв.м., ? сараю «Е» - площею 6,7 кв.м., 1/2 свердловини «під «Е», ворота з хвірткою №2, хвіртка №3, огорожа №4, огорожа №7, огорожа №8. частина огорожі №5 - 6,70 м.

Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди та оформити фактичний розподіл приміщень домоволодіння на АДРЕСА_1, які знаходяться в користуванні сторін, та дійти згоди із позивачем щодо визначення порядоку користування спірною земельною ділянкою за цією ж адресою. Також, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які письмові договори з приводу поділу будинку та виділу частки земельної ділянки.

В той же час, позивач вважає, що позовна вимога про встановлення порядку користування земельною ділянкою та її виділ є похідною від основної вимоги про виділ у натурі частки жилого будинку, що є спільною частковою власністю сторін, тому є облгрунтованою.

Позивач просила виділити їй та відповідачу у власність конкретні приміщення, та надвірні будівлі та встановити порядок користування.

Згідно з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

Крім того, ст. 335 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як з'ясовано судом, позивач та відповідачі являються власниками по ? частини спірного житлового будинку на АДРЕСА_1, відповідач заперечує проти задоволення позову у визначений позивачем спосіб, оскільки в даному випадку встановлення порядку користування житловим будинком, порушує права її права, які на законних підставах вона набула на підставі договору дарування від 24.07.2012 рокуу, винесеним рішенням будуть зачіпатись її права та інтереси, окрім того стверджувала, що позивач без її згоди здійснює добудови у спірному будинку.

Клопотання від сторін про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи про можливість виділу кожному із сторін, окремої частки в натурі відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України не заявлялося, висновок спеціаліста з цього приводу в матеріалах справи відсутній.

Доказів того, що частки житлового будинку можуть бути самостійними об'єктами права власності та підлягають виділенню у натурі позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. (ст. 364 ЦК України).

Також, ст. 364 ЦК передбачено право співвласників на укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з абзацом 3 п. 59 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 за №20/5, договори про виділення частки в натурі з майна (поділ), що підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що стверджують право власності на таке майно. Крім того, нотаріусу подається витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а в населених пунктах, де інвентаризація не проведена, - довідка відповідного органу місцевого самоврядування або інший документ, оформлений у порядку, установленому чинним законодавством, у якому визначені ідеальна частка, її вартість та розмір, висновок щодо технічної можливості виділення цієї частки в натурі (поділ) на місцевості, а також найменування та площа приміщень, з яких складається частка.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за№ 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

Пунктом 3.1 вказаної Інструкції передбачено, що розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна.

Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю (п. 3.2 даної Інструкції).

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що для виділення майна в натурі суду необхідно дослідити документи, які б визначали ідеальну частку, її вартість та розмір, висновок щодо технічної можливості виділення цієї частки в натурі (поділ) на місцевості, а також найменування та площа приміщень.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. При неможливості виділу частки будинку в натурі власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.

Таким чином, для вирішення питання про виділ частки майна в натурі можливе за наявності висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Оскільки позивачем вказаних документів суду надано не було, з наданих суду доказів даної інформації не вбачається, а ст. 137 ЦПК України не передбачає право суду з власної ініціативи витребувати документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, тому достатніх підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не має.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 143 цього Кодексу для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання в галузі будівництва, та техніки необхідно призначити судову будівельно-технічну експертизу, без якої вирішити даний спір неможливо.

Проте позивачем та його представником не заявлено клопотань про призначення вказаної експертизи, не дивлячись на те, що таке право їм було роз'яснено.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 356, 364 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 143, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки майна, що є спільною частковою власністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів, починаючи з дня наступного після його проголошення.

Суддя А.Я. Волчко