Ухвала

іменем україни

01 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 10 900 грн боргу за договором купівлі-продажу, витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

На обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначав, що на початку листопада 2014 року ОСОБА_5, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1, шахрайським шляхом заволодів чотирма свинями, чим спричинив йому майнові збитки на загальну суму 10 900 грн. За його заявою було розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 190 КК України.

18 серпня 2015 року старший слідчий СВ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області капітан міліції Соловей Н.О., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001531 від 04 грудня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, винесла постанову про закриття кримінального провадження.

Орган досудового розслідування дійшов висновку, що внаслідок непроведення розрахунку за придбане поголів'я свиней між ним, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 виникли цивільно-правові відносини, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

ОСОБА_4 зазначав, що між ним та відповідачем в усній формі було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким він передав у власність ОСОБА_5 вирощених у своєму підсобному господарстві та належних йому чотирьох свиней.

За матеріалами слідства ОСОБА_5 факт придбання у нього чотирьох свиней в листопаді 2014 року визнав. Сума заборгованості складає 10 900 грн, повернути гроші ОСОБА_5 не відмовляється, однак у встановлений строк - до 13 листопада 2014 року, з ним не розрахувався.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, оцінивши докази, надані сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив із норм ст. 218 ЦК України, згідно з якою недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Разом із тим позовних вимог щодо визнання усного договору купівлі-продажу чотирьох свиней дійсним ОСОБА_4 заявлено не було, письмовий договір купівлі-продажу чотирьох свиней у встановленій законом формі між сторонами не укладався.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Журавель

В.А.Черненко

С.П.Штелик