Єдиний унікальний номер 243/7411/16-ц Номер провадження 22-ц/775/2001/2016
Головуючий у 1 інстанції: Гусинський М.О.
Суддя - доповідач: Санікова О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Дундар І.О. ,Канурної О.Д.,

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів їх виплати

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ВАТ «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що вона з 14 жовтня 1968року по 01 квітня 2011року працювала у відповідача ВАТ «Содовий завод». На підставі посвідчення комісії по трудовим спорам ВАТ «Содовий завод» № 416 від 24 вересня 2003року з відповідача на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 1299,31 грн. Зазначену заборгованість по заробітній платі вона до теперішнього часу не отримала.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи, організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Порядок проведення індексації грошових доходів громадян затверджений постановою КМ України від 17 липня 2003 року №1078 (із змінами та доповненнями).

Виходячи із зазначених нормативно-правових актів просила стягнути з відповідача суму індексації заробітної плати за період з 01 жовтня 2003року року по 01 серпня 2016 року в сумі 5 128,64 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позов. Зазначає, що рішення є, на її думку, неправильним та необґрунтованим, бо суд першої інстанції керується положенням тих норм, які не застосовуються до цих правовідносин. Порушені її права, які гарантовані статтями 3, 6, 8, 21, 24, 28, 32, 43, 46, 55, 59 Конституції України, статтями 5, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статтею 1 Першого Протоколу, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, статтями 116,117 КЗпП України; посилається також на те,що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і відповідно до чинного законодавства проведення індексацій у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Також апелянт наголошує, що виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати працівників входять до складу фонду додаткової заробітної плати, а отже позивачем не сплачується судовий збір відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності із положеннями ст.74 ЦПК України, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.45, 46) та телефонограми від 03.11.2016 року №4939, 4940 (а.с.33,34).

В надісланій до апеляційного суду заяві представник ВАТ «Содовий завод» просить суд розглянути справу у її відсутність; від ОСОБА_1 також надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплат» проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати передбачено тільки працюючим особам. Відповідальність за несвоєчасне отримання працівником належних йому при звільненні коштів закріплена у ст.117 КЗпП України. Керуючись п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та трактуючи їх таким чином, що позивач звільнений від сплати судового збору тільки за подання позову про стягнення заробітної плати, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнув з позивача на користь держави судовий збір з вимог про стягнення індексації заробітної плати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Проте, ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, що призвело до порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 у позові просила стягнути з відповідача на її користь саме індексацію заробітної плати з 01 жовтня 2003 року по 01 серпня 2016 року у сумі 5 128,64 грн., а не компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Розглядаючи зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з наступного.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з не проведенням індексації заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427.

Відповідно до ч.5 ст. 96 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч.1 ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації заробітної плати передбачений і в Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України №1078 від 17 липня 2003 року (з наступними змінами та доповненнями).

Заробітна плата (грошове забезпечення) індексується в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» визначається у розрахунку на місяць.

Пунктом 5 Порядку визначено, що місяць, в якому відбулося підвищення грошових доходів населення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянином за цей місяць, не проводиться.

З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

За наявності зазначених умов у тому самому порядку індексації підлягає сума заробітної плати, стягнута у примусовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення комісії з трудових спорів ВАТ «Содовий завод» від 24 вересня 2003 року ОСОБА_1 має право на отримання від ВАТ «Содовий завод» належну їй заробітну плату в сумі 1299 грн. 31 коп.

Згідно відповіді ліквідатора ВАТ «Содовий завод» компенсація і індексація на зазначену заробітну плату не нараховувалась.

Виходячи із зазначених нормативно-правових актів та встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

З наданої до апеляційного суду ліквідатором ВАТ «Содовий завод» довідки ВАТ «Содовий завод» від 17.09.2003 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складає 1299 грн. 31 коп., з яких: за серпень 2003 року 542 грн. 77 коп., за липень 2003 року - 647 грн. 49 коп., за червень 2003 року - 109 грн. 05 коп. Індексація не нараховувалась.

Відповідно до показників індексу інфляції, розрахованих Міністерством статистики України індексація заробітної плати ОСОБА_1 буде складати: за серпень 2003 року - 2180.85 грн., за липень 2003 року - 2601.61 грн., за червень - 438.16 грн., а всього 5 220 грн. 62 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Невизнання відповідачем позовних вимог з посиланням на положення ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпідставним, оскільки зазначеною нормою передбачено зупинення нарахування будь-яких економічних санкцій, а в даному випадку відповідачем порушені норми трудового законодавства, спрямовані на забезпечення фізичної особи реальною заробітною платою, тобто грошовою винагородою за виконану роботу як еквівалент вартості споживчих товарів і послуг; таке порушення є також неприпустимим з огляду на висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року та рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року.

Є також обґрунтованими і доводи ОСОБА_1 щодо неправомірно стягнутої з неї суми судового збору у розмірі 551, 20 грн.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно із положеннями п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 до фонду додаткової заробітної плати входять суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників.

Таким чином судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Тому рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 суми судового збору підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з ВАТ «Содовий завод» на користь держави.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів їх виплати задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 5 220 грн. 62 коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: