Справа № 502/2373/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3

до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про визнання правочину дійсним та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на нерухоме майно і на обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначив, що 27 лютого 1999 року позивач, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 та відповідачі, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали між собою у представництві Одеської товарної біржі договір міни реєстр. № 4123 квартир № 58 та № 36, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійський район, місто Кілія, вулиця Вилківська, 4. Квартира № 58 розташована в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Вилківська, 4 належала, відповідачам на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Кілійської міської ради 25 грудня 1997 року, за № 1168 та договору дарування, укладеного Кілійською державною нотаріальною конторою 10 лютого 1999 року за реєстровим №405, які зареєстровані «Кілійським районним бюро технічної інвентаризації», за реєстром №9093-41-48, а квартира №36 в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Вилківська, 4, позивачу на підставі договору купівлі-продажу, укладеного Кілійською державною нотаріальною конторою 29 травня 1992 року за реєстровим № 1388, який зареєстрований «Кілійським районним бюро технічної інвентаризації», за реєстром №7085-29-89. Правочин обома сторонами повністю виконаний: позивачем та відповідачем були звільнені квартири, передані ключі. Ані заперечень, ані зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач використовує квартиру № 58 для постійного проживання, проживає разом із дружиною ОСОБА_3, зареєстрований за вказаною адресою, регулярно сплачує комунальні платежі та утримує квартиру в належному санітарно - технічному стані. Договір міни квартири позивач укладав у представництві Одеської товарної біржі та зареєстрував в «Кілійському районному бюро технічної інвентаризації» перебуваючи у шлюбі разом із ОСОБА_3. На час укладення договору в лютому місяці 1999 року, ні позивач, ні відповідачі не знали, що правочин, підлягає нотаріальному посвідченню, в звязку з чим представник позивача просив суд визнати договір міни квартири № 58, розташованої за адресою: м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Вилківська, 4, укладеного 27 лютого 1999 року за реєстровим номером 4123 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у представництві Одеської товарної біржі та який зареєстрований Кілійським «Районним бюро технічної інвентаризації» в реєстр. кн.41 стор.48 реєстр.№9093 виконаним та дійсним та визнати за позивачем, ОСОБА_2 право особистої приватної власності квартиру № 58, розташованої за адресою: м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Вилківська, 4. Після відкриття провадження у справі представником позивача було надано заяву про розгляд справи без його присутності, в якій він просив суд прийняти рішення про задоволення його позовних вимог.

Відповідачі надали заяви, за змістом яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд провести судове засідання без їх присутності.

Третьою особою було надано заяву про розгляд справи без її присутності, в якій вона вказала, що позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно договору міни нерухомого майна № 4123 від 27.02.1999 року, зареєстрованого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл:

ОСОБА_7 діюча в інтересах ОСОБА_2 яка є членом біржі зі статусом «Ініціатор угоди» передала, а ОСОБА_4 діючий від себе та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_5, які є членами біржі зі статусом «Учасники угоди», прийняли квартиру № 36 загальною площею 49,3 кв.м., корисною площею 49,3 кв.м., двох кімнат житловою площею 31,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

2.«Учасники угоди» ОСОБА_4 діючий в від себе та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_5 передали, а «Ініціатор угоди» ОСОБА_3 діюча в інтересах ОСОБА_2 прийняла квартиру № 58 загальною площею 65,3 кв.м., корисною площею 65,3 кв.м., трьох кімнат житловою площею 40,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Право власності на квартиру № 58 розташовану в м. Кілія, вул. Вилківська, 4, придбану позивачем на підставі відповідного договору міни, зареєстроване 1 березня 1999 року в Кілійському районному бюро технічної інвентаризації, про що міститься відповідний штамп на біржовому договорі міни.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП Кілійської районної ради «РБТІ»АДРЕСА_3 у житловому будинку № 4, розміщена по вулиці Вилківська в м. Кілія Кілійського району Одеської області складається з: трьох кімнат житловою площею - 40,6 кв. м.; загальною площею 68,6 кв.м.

Згідно довідки № 508 наданої КП Кілійської районної ради «РБТІ», ОСОБА_2 є власником квартири № 58 розташованої за адресою: Одеська область м. Кілія, вул. Вилківська, 4. Трьохкімнатна квартира загальною площею 68,6 кв. м. у т.ч. житловою пл. 40,6 кв.м. Загальна площа квартири збільшена на 3,3 кв.м. за рахунок засклення балкону, що не самочинним будівництвом.

Шлюб між ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений 25.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 203630 виданого 25.01.2014 року, актовий запис № 61. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_8 було присвоєне прізвище «Мойсієнко».

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір міни сторонами було укладено у 1999 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

У відповідності до вимог ст. 241 ЦК УРСР за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Статтею 242 ЦК УРСР передбачено, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР, який діяв до 01.01.2004 року - договір купівлі-продажу житлового будинку за участю громадян повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

На дату укладання договору міни, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі».

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору міни та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна.

Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору міни сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах набув право власності на придбане майно і не взмозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від нього, в звязку з чим вважає, що право власності позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому задовольняє позов.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 47, 224, 227, 241, 242 ЦК УРСР, Законом України «Про товарну біржу», ст. ст. 16, 328 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір міни квартири № 58, розташованої за адресою: м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Вилківська, 4, укладеного 27 лютого 1999 року за реєстровим номером 4123 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у представництві Одеської товарної біржі.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на квартиру № 58, розташовану по вулиці Вилківська, буд. 4 в м. Кілія Кілійського району Одеської області, яка складається з: трьох кімнат житловою площею - 40,6 кв. м.; загальною площею 68,6 кв.м

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10