АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №663/2841/15-ц Головуючий в І інстанції Кустов О.Ю.
Провадження №22-ц/791/1346/16 Доповідач Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
cуддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Скадовського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що з 1987 року вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яку вона приватизувала. Разом з нею в цій квартирі проживає її чоловік ОСОБА_8

31 липня 2015 року у нотаріуса був оформлений договір, за яким, як виявилося, вона подарувала належну їй на праві власності вказану вище квартиру своїй доньці від першого шлюбу відповідачці ОСОБА_6

Посилаючись на відсутність у неї під час укладення правочину волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність набувача й помилку щодо його правової природи, просила суд визнати його недійсним.

Рішенням від 30 березня 2016 року суд відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, зазначаючи, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам, хибно витлумачив норми матеріального права та ухвалив у звязку з цим помилкове рішення.

В окремо поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_9 та приватний нотаріус ОСОБА_7 просять її відхилити, а рішення суду, як таке, що відповідає встановленим в справі обставинам та нормам матеріального права, дія яких поширюється на спірні правовідносини, відхилити.

Заслухавши доповідача й осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за встановленим процесуальним законом правилом змагальності сторін у спорі позивач не довела, що на момент укладення спірного договору дарування виникла помилка стосовно правової природи правочину та існували обставини, які зумовлюють визнання вказаного договору недійсним, оскільки, укладаючи спірний договір вона усвідомлювала умови правочину і його правові наслідки.

Вчинення цього правочину є наслідком конфлікту між нею та її чоловіком, що вона усвідомлювала й бажала укласти саме договір дарування, а не скласти заповіт на відповідачку. Примирення з чоловіком змінило її ставлення до укладеного договору й вона вчиняє дії, спрямовані на повернення квартири у власність, виселяти з якої її мешканців новий власник наміру не має.

Проте з таким висновками суду погодитися не можна, оскільки до них він дійшов з порушенням норм матеріального й процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи та недоведеності обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2.

За Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона є особою, евакуйованою у 1986 році із зони відчуження, відноситься до другої категорії й має певний правовий статус, що підтверджується виданим їй 04.12.1992 року посвідченням серія Б №039287.

31.03.1995 року вона приватизувала та стала власником двокімнатної квартири, загальною площею 53,2кв.м, під номером 29 по вул. Комсомольська, 292 у м. Скадовськ Херсонської області.

Вона та її чоловік ОСОБА_8, шлюб з яким укладено 26.12.2006 року, зареєстровані та проживають в зазначеній квартирі й іншого житла не мають.

Відповідач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є її рідною донькою від першого шлюбу, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач має певні вікові вади зі здоровям, у тому числі зору, й має двосторонній євстахіїт (глухота на обидва вуха).

31.07.2015 року сторони уклали посвідчений приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_7 письмовий договір, за яким позивач подарувала ОСОБА_6 належну їй на праві власності вказану вище квартиру.

В тексті цього правочину зазначено, що в цій квартирі зареєстрований громадянин ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Пунктом 13 договору визначено, що право власності на відчужувану квартиру виникає у обдарованої з моменту прийняття дарунка згідно ст.722 ЦК України. Сторони домовились про те, що під передачею квартири та прийняттям її обдарованою слід вважати вручення останній оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення та проживання обдарованої у відчужуваній квартирі. Сторони усвідомлюють, що цим актом підтверджено передачу квартири обдарованій та факт прийняття нею дарунку.

Правочин містить припис про те, що сторони розуміють, що за своєю правовою природою договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої вчинення на її користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру.

Цей договір не містить інформації про те, що даритель зареєстрована й проживає в квартирі, що є предметом відчуження, й те, що вона є споживачем всіх послуг, які надаються певними юридичними особами для обслуговування будинку, в якому знаходиться дар, умов звільнення дарителем передаваємого обдарованій житла чи умов сервітуту, які свідчили б про те, що даритель має право користуватись чи використовувати за призначенням відчужуваний безкоштовно обєкт нерухомості.

Ці обставини та факти сторони визнають і їх не спростовують.

При вирішенні спору суд першої інстанції належної правової оцінки їм в сукупності не дав та доводи позивача відповідно до підстав заявленого ним позову оцінив з урахуванням тверджень відповідача та свідків з боку останнього, які дійсність волевиявлення відчужувача, яке є лише його субєктивним уявленням за природою цього визначення, підтвердити не можуть.

Відповідно до частини третьої ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін тощо.

За обставинами справи, що знайшли своє підтвердження й в суді апеляційної інстанції, позивач за своїм фізичним станом, віком не мала повного уявлення щодо правових наслідків вчиняємого правочину й те, що вона цим позбавляється єдиного наявного в неї житла, в якому вона проживає з чоловіком, а тому вони вказують на помилку, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і ця помилка, дійсно була і має, на думку колегії суддів, істотне значення.

Крім того, за умовами оспорюваного правочину, набувач не виконала всіх зазначених в ньому умов щодо фактичного прийняття в дар квартири у вигляді проживання в ній, що доводить відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна обдарованому та підтверджує дійсність проживання позивача з чоловіком в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Наведене свідчить про вчинення відчужувачем правочину з недоліком у формуванні його волі, за відсутністю якого можна було б вважати, і саме це стверджує позивач, що правочин не був би вчинений.

Сам по собі факт прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та розяснення нотаріусом суті правочину не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про визнання його недійсним.

Отже, за таких обставин рішення суду першої інстанції є помилковим і підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову відповідно до зазначеного вище.

При вирішенні спору суд апеляційної інстанції керувався правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в справах № 6-9цс13, № 6-69цс14, № 6-372цс16, які за приписом ст.360 7 ЦПК України, є обовязковими для всіх судів України.

Оскільки позивач за своїм правовим статусом звільнена від сплати судового збору, судові витрати за наслідками вирішення спору у справі покладаються на відповідача.

На підставі ст.ст.203,229,717 ЦК України, керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати договір дарування квартири №29 в будинку №292 у місті Скадовськ Херсонської області по вулиці Комсомольська, укладений 31 липня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, недійсним.

Стягнути ОСОБА_6 у дохід держави судовий збір в сумі 1 023,12грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий __________________________ М.П. Стародубець

Судді: __________________________ Л.П. Воронцова

__________________________ ОСОБА_3