Справа № 454/1667/16 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/6546/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Ванівського О.М.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 червня 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Господарського суду Львівської області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 17 червня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» в частині вимог до Господарського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу оскаржив представник позивача ФГ "ОСОБА_2В.", вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена без дотримання вимог Конституції України, а також неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та не доведено обставин, які суд вважав встановленими. Апелянт вказує, що суддя Сокальського районного суду Львівської області в оскаржуваній ухвалі не оцінив всіх доказів і даний позов був вирішений відповідно до його внутрішнього переконання, висновки не грунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Зазначає, що районний суд зобов'язаний був захистити його права, передбачені ст. 56 Конституції України, застосувавши норми Конституції України, як норми прямої дії чи вказати, що такі права не порушувались. Стверджує, що відмовляючи у відкритті провадження у частині позовних вимог до Господарського суду Львівської області, суддя вносить завідомо неправдиву інформацію, оскільки в позовній заяві не ставилось вимог до суду. На думку апелянта, суддя зобов'язаний був вказати норми закону, які забороняють йому направляти або судам розглядати позовну заяву до суду.

Просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 червня 2016 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою фермерського господарства "ОСОБА_2В." до Господарського суду Львівської області та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керівник апарату Господарського суду Львівської області подав суду заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги ФГ «ОСОБА_2В.» і залишити ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17.06.2016 року без змін.

Представники сторін в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 38-40), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач фермерське господарство "ОСОБА_2В." звернулось з позовними вимогами до відповідачів в якому просить стягнути в користь позивача кошти в сумі 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій судді Господарського суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 17 червня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом фермерського господарства "ОСОБА_2В." в частині вимог до держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди.

В свою чергу, оскаржуваною ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 17 червня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» в частині вимог до Господарського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи фермерському господарству "ОСОБА_2В." у відкритті провадження у справі у частині позовних вимог до Господарського суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції виходив із того, що оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Згідно із ст.ст. 126, 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до зазначених положень Конституції, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції.

Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає справи на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції та законодавством про судочинство.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У зв'язку із викладеним, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законодавчими актами України не передбачено.

Разом з цим, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (статті 126 і 129 Конституції України).

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Правова позиція про неможливість доведення незаконності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності судді в конкретній справі не шляхом їх процесуального оскарження, а за допомогою звернення з окремим позовом до судді встановлена також у постанові Верховного Суду України від 15.04.2008р. (справа № 21-319во07).

З огляду на це, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість висновків місцевого суду, оскільки правильно встановивши, що предметом позовних вимог є по суті оскарження процесуальних дій суддів, пов'язаних з розглядом справи, суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження у справі в частині вимог до Господарського суду Львівської області.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.209, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» відхилити. Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_4