Номер провадження: 22-ц/785/935/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Варикаші О.Д.

ОСОБА_2

при секретарі Железнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою селянського фермерського господарства «Марія» до селянського фермерського господарства «ОСОБА_3Д.», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення упущеної вигоди, за апеляційною скаргою селянського фермерського господарства «ОСОБА_3Д.» ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року, -

встановила:

СФГ «Марія» звернулось до суду з позовом до СФГ «ОСОБА_3 Д.», ОСОБА_4, ОСОБА_5, стверджуючи, що 15 серпня 2005 року між СФГ «Марія» та ОСОБА_6 було укладено договір оренди землі площею 3,1351 га на строк 10 років.

15 серпня 2005 року між СФГ «Марія» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі площею 3,1155 га на строк 10 років. 22 лютого 2006 року у Державному реєстрі земель були вчинені відповідні записи про державну реєстрацію даних договорів оренди.

У грудні 2012 року позивачу стало відомо про те, що СФГ «ОСОБА_3 Д.» уклав договори оренди землі з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та останні більше не будуть мати жодних відносин з СФГ «Марія» не зважаючи, що ще діяли договори оренди землі укладені СФГ «Марія» з ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2015 року визнано недійсними договори оренди землі укладені між СФГ «ОСОБА_3 Д.» та ОСОБА_6, СФГ «ОСОБА_3 Д.» та ОСОБА_4 з моменту їх укладення, тобто з 09 жовтня 2012 року. Не зважаючи на те, що договори оренди землі між СФГ «Марія» та ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не були розірвані, СФГ «ОСОБА_3 Д.» захопило у незаконний спосіб вказані земельні ділянки та почало обробляти земельні ділянки, отримуючи при цьому вигоду, що згідно розрахунку складає 169 006,00 грн. Крім того, СФГ «Марія» було вимушене звернутися до реєстраційної служби з заявою про зняття з реєстрації договорів оренди земельних ділянок, укладених між СФГ «ОСОБА_3 Д.» ОСОБА_6 та ОСОБА_4, за що сплатило 254,00 грн.

СФГ «Марія», уточнивши позовні вимоги, просило суд стягнути солідарно з відповідачів не отриману вигоду у розмірі 169 006,00 грн., кошти у сумі 254,00 грн. за зняття з реєстрації договорів оренди земельних ділянок, а також судові витрати по справі: судовий збір за подачу позову 1741,34 грн., судовий збір за витребування доказів 121,80 грн., витрати на правову допомогу 4 000,00 грн.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі,, стверджував, що позовні вимоги до СФГ «ОСОБА_3 Д.» є необґрунтованими, оскільки СФГ «Марія» та СФГ «ОСОБА_3 Д.» не перебували у зобов'язальних правовідносинах, що виключає відповідальність СФГ «ОСОБА_3 Д.» на підставі ст. 1166 ЦК України; дії СФГ «ОСОБА_3 Д.» не були неправомірними, оскільки господарство пройшло всі передбачені законом стадії заключення договору оренди з ОСОБА_4, ОСОБА_6, і тільки після державної реєстрації договорів у реєстраційній службі перейшло до обробки землі; позовні вимоги до ОСОБА_5 є також необґрунтованими, оскільки ОСОБА_5 стала власником землі лише у 2014 році, тому не може нести відповідальність за 2012-2013 роки; також і ОСОБА_7 не є суб'єктом відповідальності підставі ст. 1166 ЦК України, на яку посилається позивач. Крім того представник відповідачів стверджував, що позивач не довів, яка саме шкода йому була спричинена, у чому ця шкода полягає, та не надав доказів спричинення йому шкоди. У зв'язку вищенаведеним, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Котовського міського суду Одеської області від 08 грудня 2015 року позов селянського фермерського господарства «Марія» задоволений частково.

Стягнуто на користь селянського фермерського господарства «Марія» з селянського фермерського господарства «ОСОБА_3 Д.» неотриману вигоду у розмірі 157 853,53 грн. та 224,16 грн. за зняття договорів з державної реєстрації.

Стягнуто на користь селянського фермерського господарства «Марія» з ОСОБА_4 неотриману вигоду у розмірі 5 576,23 грн. та 7,92 грн. за зняття договорів з державної реєстрації.

В інших позовних вимогах відмовлено.

Стягнуто на користь селянського фермерського господарства «Марія» з відповідачів судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з селянського фермерського господарства «ОСОБА_3 Д.» у сумі 1 578,52 грн., з ОСОБА_4 у сумі 55,77 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог закривши провадження відносно СФГ «Перлей».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах скарги і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У ч. 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межax доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином колегія суддів перевіряє законність рішення суду першої інстанції тільки в частині задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 15 серпня 2005 року між СФГ «Марія» та ОСОБА_6 Ф було укладено договір оренди землі площею 3,1351 га, кадастровий номер «:01:001:0459», яка належить ОСОБА_6 на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ОД №096536, що розташована на території Косівської сільської ради Котовського району Одеської області. Строк дії договору 10 років.

22 лютого 2006 року у Державному реєстрі земель було вчинено відповідний запис про державну реєстрацію даного договору оренди землі.

15 серпня 2005 року між СФГ «Марія» та ОСОБА_7 було укладено договір оренди землі площею 3,1155 га, кадастровий номер «:01:001:0459», яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності не земельну ділянку серії ОД № 096537, яка розташована на території Косівської сільської ради Котовського району Одеської області. Строк дії договору 10 років.

22 лютого 2006 року у Державному реєстрі земель було вчинено відповідний запис про державну реєстрацію даного договору оренди землі.

2012 року СФГ «Марія» стало відомо про те, що СФГ «ОСОБА_3 Д.» уклав договори оренди землі з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незважаючи, що ще діяли договори оренди землі укладені СФГ «Марія» з ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У квітні 2013 року СФГ «Марія» звернулось до суду з позовом до управління держземагентства у Котовському районі Одеської області, СФГ «ОСОБА_3 Д.», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2015 року визнано недійним договір оренди землі, укладений між СФГ «ОСОБА_3 Д.» та ОСОБА_6 від 09 жовтня 2012 року, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області за №03011 29 жовтня 2012 року, з моменту його укладання, тобто з 09 жовтня 2012 року визнано недійним договір оренди землі, укладений між СФГ «ОСОБА_3 Д.» та ОСОБА_7 від 09 жовтня 2012 року, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області за № 03012 29 жовтня 2012 року, з моменту його укладання, тобто з 09 жовтня 2012 року.

06 червня 2013 року ОСОБА_6 помер. Спадкоємцем ОСОБА_6 є ОСОБА_5

Згідно довідки управління статистики в Котовському районі № 31-01-34/446 від № листопада 2015 року урожайність кукурудзи СФГ «Марія» та СФГ «ОСОБА_3 Д.» становить:

СФГ «ОСОБА_3 Д.»: 2012 рік - 30 ц/га, 2013 рік - 90,8 ц/га, 2014 рік - 80,3 ц/га;

СФГ «Марія»: 2012 рік - відсутня, 2013 рік - 15,0 ц/га, 2014 рік - 15,0 ц/га. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Термін дії договорів оренди земельної ділянки укладених між СФГ «Марія» з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 закінчувався 15 серпня 2015 року.

Суд першої інстанції зазначив, що договори є дійсними та не розірвані між сторонами.

У зв'язку з вказаним розрахунком, суд вважає, що СФГ «Марія» засіяло б вказані землі пшеницею та отримало б прибуток аналогічний з вказаним у розрахунку.

Згідно розрахунку доходів по обробці пайової землі площею 6,2506 засіяної пшеницею СФГ «Марія» поле № 71: за 2013 рік прибуток господарства склав 52306,00 грн., за 2014 рік прибуток господарства склав 66080,00 грн., за 2015 рік прибуток господарства склав 50620,00 грн.

Згідно довідки СФГ «ОСОБА_3Д.» орендна плата за користування земельним паєм складає 3% від вартості: у 2013 році становила 1844,05 грн., у 2014 році становила 1844,05 2015 році становила 2303,22 грн.

Таким чином, згідно наданим позивачем розрахунком, у 2013 році СФГ «ОСОБА_3Д.» отримало би прибуток у розмірі 52 306,00 грн., а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 згідно довідки отримали прибуток у розмірі по 1 844,05 грн., а разом 55 994,10 грн.

У відсотковому відношенні, прибуток СФГ «ОСОБА_3 Д.» склав 93, (100x52306:55994,1), прибуток ОСОБА_4 склав 3,29 % (100x1844,05:55994,1), прибуток ОСОБА_5 склав 3,29 % (100x1844,05:55994,1).

Розмір неотриманої вигоди СФГ «Марія», яку повинно відшкодувати СФГ «ОСОБА_3Д.» становить 157853,53 грн.:

На підставі наведеного суд першої інстанції зробив висновок, що внаслідок незаконного використання СФГ «ОСОБА_3Д.» земельних ділянок, які перебували в оренді СФГ «Марія», СФГ «Марія» було заподіяно збитки, оскільки господарство не могло обробляти належні йому по договорам оренди земельні ділянки та вирощувати на них сільськогосподарську продукцію та вважав необхідним позовні вимоги задовольнити і стягнути з відповідачів не отриману позивачем вигоду.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що неправомірними діями відповідачів йому було завдано матеріальних збитків від неодержання сільськогосподарської продукції, які він просив стягнути з відповідачів на його користь.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 вказаної статті зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. При цьому розмір заподіяних збитків доводить позивач.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 2013 року, збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам. Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, що створили ці комісії.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції до спірних правовідносин було помилково не застосовано Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 2013 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, установивши, що відповідач тривалий час користувався й обробляв спірні земельні ділянки, належним чином не дослідив чи були порушені права позивача як орендодавця спірних земельних ділянок, а також не встановив причинного зв'язку між порушенням права й збитками; також не врахував, що позивачем не надано, а судом не витребувано і не досліджено належних та допустимих доказів на підтвердження розміру упущеної вимоги, як того вимагає Порядок.

Як вбачається зі змісту статей 22, 1166 ЦК, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного їх цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди, слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК (постанова Верховного Суду України від 21 січня 2015р. у справі № 3-210гс14).

З матеріалів справи вбачається, що СФГ «ОСОБА_3Д.» уклало договори оренди земельних ділянок та у встановленому законодавством України порядку зареєструвало зазначені договори.

Таким чином матеріалами справи підтверджується, і не спростовані позивачем, правомірні дії СФГ «ОСОБА_3Д.», щодо укладення договорів оренди та використання земельних ділянок після укладення зазначених договорів оренди.

При таких даних у суду першої інстанції не було законних підстав вважати, що неправомірними діями СФГ «ОСОБА_3Д.» позивачу була завдана шкода у вигляді упущеної вигоди.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що відповідач на зазначених земельних ділянках засіяв не пшеницю, а іншу культуру та по результатам зібраного урожаю урожайність у вказаних роках була нижчою чим зазначив позивач.

Розрахунок позивача стосовно витрат по обробці пайової землі не підтверджений відповідними доказами. (а.с. 68)

Таким чином розрахунки, на підставі яких суд першої інстанції вважав необхідним стягнути з відповідача СФГ «ОСОБА_3Д.» на користь позивача шкоду у вигляді упущеної вигоди ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважала, що ухвалене у справі судове рішення не може вважатись законним й обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника селянського фермерського господарства «ОСОБА_3Д.» ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Котовського міського суду Одеської області від 08 грудня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою селянського фермерського господарства «Марія» до селянського фермерського господарства «ОСОБА_3Д.», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення упущеної вигоди в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з селянського фермерського господарства «Марія» на користь селянського фермерського господарства «ОСОБА_3Д.» сплачену суму судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1736,37 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня набрання ухвалою суду законної сили.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

ОСОБА_10