Провадження № 2/712/266/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Торгівельний центр «Хрещатик» про усунення перешкод в користуванні майном та повернення до попереднього стану приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Торгівельний центр «Хрещатик» про усунення перешкод в користуванні майном та повернення до попереднього стану приміщення, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення № 62, площею 25,8 кв.м, нежитлового приміщення № 63, площею 32,6 кв.м, нежитлового приміщення № 64, площею 26,8 кв.м, нежитлового приміщення № 65, площею 26,5 кв.м, загальною площею 111,7 кв.м., які розташовані на третьому підземному поверсі будівлі, що по вул. Остафія Дашкевича, 19 у м. Черкаси (відомості про складові частини обєкта нерухомості, номер, літера А-2, 1пд, 2пд, Зпд. Свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 13.05.2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності від 13.05.2015).

Також він є власником нежитлових приміщень № 74 та № 75 площею 17,9 кв.м., які розташовані на першому підземному поверсі Торгівельного Центру «Хрещатик», розташованого по вул. Остафія Дашкевича, 19 у м. Черкаси (відомості про складові частини обєкта нерухомості, номер, літера А-2, 1пд, 2пд, 3пд. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.12.2012 року). Нежитлового приміщення № 26 площею 30,1 кв.м., яке розташовано на другому підземному поверсі Торгівельного Центру «Хрещатик», розташованого по вул. Остафія Дашкевича, 19 у м. Черкаси. Частини приміщень спільного користування, розташованих з 1 по 4 поверх ТЦ «Хрещатик» а саме: приміщення першого підземного поверху з № 1 по № 3; № 5, № 8; з № 20 по № 24; № 26, з № 45 по № 55; з № 60 по № 70; з № 77 по № 81; з № І по X, приміщень другого підземного поверху № 1, з № 5 по № 10, № 14, №№ 16, 17, з № 20 по № 22, №№ 27, 29, 33, 34, 55, 56, 58, 59, 61, 62, 66, з № 68 по № 81, з № І по № VII, приміщень третього підземного поверху № 1,3 № 3 по № 27, №№ 29, 30, 37, 46, з № 48 по 61, №№ 66, 72, 74, 75, 77, 78, 90, 91, 92, 99, з І по № VII, загальною площею 80,78 кв.м та площею 12,95 кв.м, відповідно (відомості про складові частини обєкта нерухомості, номер, літера А-2, 1пд, 2пд, 3пд. Свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 14.05.2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05.2015 року, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.12.2012 року, витяг з Держреєстру від 21.12.2012 року).

ОСОБА_4 вклавши кошти за договором пайової участі та додатковими угодами № 1 від 16.01.2008 року та № 2 від 29.09.2010 року щодо змін вартості будівництва отримала за актом приймання-передачі у власність нежитлове приміщення № 71 площею 56,6 кв.м та частини приміщень спільного користування, розташованих з 1 по 4 поверх ТЦ «Хрещатик» а саме: приміщення першого підземного поверху з № 1 по № 3; № 5, № 8; з № 20 по № 24; № 26, з № 45 по № 55; з № 60 по № 70; з № 77 по № 81; з № І по X, приміщень другого підземного поверху № 1, з № 5 по № 10, № 14, №№ 16, 17, з № 20 по № 22, №№ 27, 29, 33, 34, 55, 56, 58, 59, 61, 62, 66, з № 68 по № 81, з № І по № VII, приміщень третього підземного поверху № 1, 3 № 3 по № 27, №№ 29, З0, 37, 46, з № 48 по 61, №№ 66, 72, 74, 75, 77, 78, 90, 91, 92, 99, з І по № VII, загальною площею 40,77 кв.м (відомості про складові частини обєкта нерухомості, номер, літера А-2, 1пд, 2пд, 3пд. Свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 06.12.2012 року).

Нежитлові приміщення на виконання умов договорів та за відповідними актами передані позивачам у готовому для використання за призначенням стані, який зафіксований ОСОБА_3 за допомогою відеозапису.

Відповідачем чиняться перешкоди у користуванні позивачами їх майном, майно пошкоджено, завдано моральної шкоди.

Позивачі є власниками відповідних частин в обєкті нерухомості, та здійснювати свої права та обовязки щодо даного майна самостійно, без участі третіх осіб. Вказана позиція позивачів повязана із безпідставним завищенням відповідачем витрат на утримання ТЦ «Хрещатик», чисельні порушення в роботі обслуговуючого кооперативу «Торгівельний центр «Хрещатик», ненаданням первинних документів щодо вартості робіт та послуг.

В той же час, працівники відповідача чинять всілякі перешкоди у здійсненні позивачами права користування та розпорядження своїм майном, тиснуть на них, з метою примусити підписати документи договірного характеру - договори та заяви про вступ до Кооперативу у якості асоційованих членів.

Згідно договору із енергопостачальною організацією - ВАТ «Черкасиобленерго» постачання електроенергії до ТЦ «Хрещатик» здійснюється Кооперативу. Позивачі мають встановлені у кожному приміщенні окремо лічильники, а тому є всі підстави для розрахунків із Обленерго за фактично отримані послуги - спожиту електричну енергію позивачами.

Право на користування позивачами майном прямо повязано із забезпеченням його електричною енергією - освітленням (приміщення знаходяться на підземних поверхах), водопостачанням та водовідведенням.

Щодо неправомірних дій відповідача, якими порушено право власності позивачів на майно, це - демонтаж та привласнення на певний час майна ОСОБА_3 - кавового автомату, ненадання ключів до допоміжних приміщень через які здійснюється доступ до приміщень, що належать позивачам, заміна замків на приміщеннях позивачів, фізичне недопущення до приміщень позивачів, незаконне заволодіння майном позивачів на певний термін - приміщеннями, вимкнення електричної енергії, що унеможливлює будь-яке використання приміщень за призначенням, пошкодження електричних мереж та розподільних спільних шаф, через які здійснюється електропостачання приміщень позивачів, пошкодження приміщень позивачів шляхом зняття утеплювальних панелей, гіпсокартонних дощок із штукатуркою, панелей на стелі (приміщення №№62-65), тощо.

Крім того, відповідачем, незаконно, без погодження із позивачами використовуються допоміжні приміщення, які перебувають в спільному користуванні, які також без погодження здаються в оренду, кошти від якої отримуються відповідачем, позивачам частина отриманих прибутків не передається, чим порушуються їх права, виникають додаткові обставини для взаєморозрахунків, чим порушуються їх права.

Майно ОСОБА_3 вилучалось, пошкоджувалось майно обох позивачів, упродовж 2012-2015 року порушено усталений спосіб життя позивачів, вони весь час перебували у напрузі, оскільки регулярно мали вирішувати конфліктні ситуації ініційовані відповідачем, були вимушені неодноразово звертатись до правоохоронних та інших органів, надавати пояснення з приводу обставин подій. Понісши витрати на придбання свого майна і продовжують нести витрати по його утриманню, позивачі не могли використовувати своє майно за призначенням, реалізовуючи його пряме призначення, весь час шляхом направлення листів та в особистих розмовах, у тому числі щодо реалізації майна позивачів, представниками відповідача на них чинився психологічний тиск, внаслідок чого вони переживали глибокі душевні страждання, загрозу для свого здоровя. Відповідач щодо позивачів діяв умисно, планово та цинічно, застосовуючи щодо них зазначені та інші незаконні дії та засоби.

Просять суд зобовязати відповідача - усунути перешкоди в користуванні майном ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - вищевказаних приміщень №№ 26, 62-65, 71, 74-75 та приміщень, які є спільною сумісною власністю приміщення першого підземного поверху з № 1 по № 3; № 5, № 8; з № 20 по № 24; № 26, з № 45 по № 55; з № 60 по № 70; з № 77 по № 81; з № І по X, приміщень другого підземного поверху № 1, з № 5 по № 10, № 14, №№ 16, 17, з № 1 по № 22, №№ 27, 29, 33, 34, 55, 56, 58, 59, 61, 62, 66, з № 68 по № 81, з № І по № VII, приміщень третього підземного поверху № 1, з № 3 по № 27, №№ 29, 30, 37, 46, з № 48 по 61 №№ 66, 72, 74, 75, 77, 78, 90, 91, 92, 99, з І по № VII, які знаходяться за адресою : м. Черкаси, вул. Остафія Дашкевича, 19 шляхом невтручання у постачання електричної енергії та водопостачання, забезпечення вільного доступу позивачів та інших осіб до вказаних приміщень та інших допоміжних приміщень, через які здійснюється доступ до майна позивачів, здійснюється його утримання та обслуговування /не чинити жодних перешкод у доступі/. Зобовязати відповідача повернути до попереднього стану приміщення № 62-65, що належать ОСОБА_3 шляхом проведення ремонтних та відновлювальних робіт, проведених спеціалізованою організацією, з використанням тих же матеріалів, що були використані при будівництві вказаних приміщень, за рахунок відповідача - Обслуговуючий кооператив «Торгівельний центр «Хрещатик». Стягнути на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 80000 грн., на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 60000 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60, частини 1 статті 212 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 13.05.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності від 13.05.2015 року ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення № 62, площею 25,8 кв.м, нежитлового приміщення № 63, площею 32,6 кв.м, нежитлового приміщення № 64, площею 26,8 кв.м, нежитлового приміщення № 65, площею 26,5 кв.м, загальною площею 111,7 кв.м., які розташовані на третьому підземному поверсі будівлі, що по вул. Остафія Дашкевича, 19 у м. Черкаси (відомості про складові частини обєкта нерухомості, номер, літера А-2, 1пд, 2пд, Зпд). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.12.2012 року ОСОБА_3 є власником нежитлових приміщень № 74 та № 75 площею 17,9 кв.м., які розташовані на першому підземному поверсі Торгівельного Центру «Хрещатик», розташованого по вул. Остафія Дашкевича, 19 у м. Черкаси (відомості про складові частини обєкта нерухомості, номер, літера А-2, 1пд, 2пд, 3пд).

Нежитлове приміщення № 26 площею 30,1 кв.м., яке розташовано на другому підземному поверсі Торгівельного Центру «Хрещатик», розташованого по вул. Остафія Дашкевича, 19 у м. Черкаси. Частини приміщень спільного користування, розташованих з 1 по 4 поверх ТЦ «Хрещатик» а саме: приміщення першого підземного поверху з № 1 по № 3; № 5, № 8; з № 20 по № 24; № 26, з № 45 по № 55; з № 60 по № 70; з № 77 по № 81; з № І по X, приміщень другого підземного поверху № 1, з № 5 по № 10, № 14, №№ 16, 17, з № 20 по № 22, №№ 27, 29, 33, 34, 55, 56, 58, 59, 61, 62, 66, з № 68 по № 81, з № І по № VII, приміщень третього підземного поверху № 1,3 № 3 по № 27, №№ 29, 30, 37, 46, з № 48 по 61, №№ 66, 72, 74, 75, 77, 78, 90, 91, 92, 99, з І по № VII, загальною площею 80,78 кв.м та площею 12,95 кв.м, (відомості про складові частини обєкта нерухомості, номер, літера А-2, 1пд, 2пд, 3пд) відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 14.05.2015 року, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05.2015 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.12.2012 року, витягу з Держреєстру від 21.12.2012 року також належать ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 06.12.2012 року ОСОБА_4 є власником нежитлового приміщення № 71 площею 56,6 кв.м та частини приміщень спільного користування, розташованих з 1 по 4 поверх ТЦ «Хрещатик» а саме: приміщення першого підземного поверху з № 1 по № 3; № 5, № 8; з № 20 по № 24; № 26, з № 45 по № 55; з № 60 по № 70; з № 77 по № 81; з № І по X, приміщень другого підземного поверху № 1, з № 5 по № 10, № 14, №№ 16, 17, з № 20 по № 22, №№ 27, 29, 33, 34, 55, 56, 58, 59, 61, 62, 66, з № 68 по № 81, з № І по № VII, приміщень третього підземного поверху № 1, 3 № 3 по № 27, №№ 29, З0, 37, 46, з № 48 по 61, №№ 66, 72, 74, 75, 77, 78, 90, 91, 92, 99, з І по № VII, загальною площею 40,77 кв.м (відомості про складові частини обєкта нерухомості, номер, літера А-2, 1пд, 2пд, 3пд).

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Вищевказані приміщення, які належать позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходяться в Торгівельному центрі «Хрещатик».

Обслуговуючий кооператив «Торговельний центр «Хрещатик» відповідно до умов статуту та діючого законодавства України є неприбутковим субєктом господарювання, створеним для надання послуг по забезпеченню життєдіяльності ТЦ «Хрещатик». З цією метою кооперативом були укладені наступні договори: надання послуг по забезпеченню ТЦ «Хрещатик» електроенергією (договір з ВАТ «Черкасиобленерго» № 6069); надання послуг по забезпеченню ТЦ «Хрещатик» водопостачанням (договір з КП «Черкасиводоканал» № 91); надання послуг по забезпеченню діяльності ліфтів ТЦ «Хрещатик» (договір з КП «Черкасиліфт» № 300); надання послуг по підтримуванні чистоти приміщень ТЦ «Хрещатик» та прилеглої території (договір № 22 ТОВ «КОВ-БОР»); надання послуг по вивозу відходів (договір № 626 «Служба чистоти»); телекомунікаційні послуги (договір № НОМЕР_1 «Укртелеком»); охоронні послуги (договір № 02/04 Охоронна компанія ПСБ); цілодобове відеоспостереження та технічне обслуговування протипожежної автоматики ( договір № 706 СВТО «ОХОРОНА та ПП «ЮНІТІ-С»); юридичне обслуговування (договір № 01/02 ТОВ «ЮФ «ЮНІВЕСІТАС»).

Розподілення відшкодувань комунального навантаження та надання рахунків на комунальні послуги здійснюється всім власникам приміщень «ТЦ «Хрещатик» пропорційно належним їм площам, незалежно від того здійснюють вони підприємницьку діяльність чи ні, уклали договір на відшкодування вартості спожитих послуг чи ні.

Посилання позивачів на те, що їх особисто спонукали до підписання договорів не відповідають дійсності, тому що відшкодування вартості отриманих комунальних послуг власниками приміщень здійснюється незалежно від того підписували вони договори чи ні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказують про те, що відповідачем проводилися відключення електропостачання на обєкти їх власності, а саме приміщення торговельного центру № 74,75, № 62-65, № 71. Однак, в судовому засіданні позивачами не надано будь-якого належного доказу який би підтверджував дійсне відключення електропостачання ОК «ТЦ «Хрещатик», також не надано доказів того, що ОК «ТЦ «ХРЕЩАТИК» має юридичні зобов'язання надавати послуги з постачання електроенергії громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Враховуючи відсутність юридичних зобовязань перед громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3М ОК «ТЦ «ХРЕЩАТИК» не зобовязаний надавати послуги по постачанню електроенергії на приміщення належні на праві власності громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Крім того, всі рахунки фактури надані Позивачем в якості доказів «шантажування» їх постачанням електроенергії з боку ОК «ТЦ Хрещатик» не містять нарахувань компенсації за електроенергію.

Позивачами вказано, що відповідачем демонтовано та привласнено на певний час майно ОСОБА_3 кавовий автомат, дане твердження суд не приймає до уваги, виходячи з того, що ОСОБА_2 була скерована заява щодо демонтування автомату для продажу кофейних напоїв, однак постановою ДІМ Соснівського РВ УМВС м. Черкаси про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.10.2012 року постановлено «в даній події відсутні ознаки злочину, передбачених статтями КК України, а формально вбачаються цивільно-правові відносини справи по яких розглядаються в порядку приватного звернення до суду згідно ст. 27 КПК України та на підставі ст. 6 п. 2 КПК України в порушенні кримінальної справи відмовлено. Крім того, представником відповідача в судовому засіданні пояснено, що кавовий автомат був встановлений позивачами на площі, яка знаходиться в спільному користуванні, та без відому спільних користувачів. Автомат був повернутий власнику в 2012 році.

Посилання позивачів на те, що відповідачі не надають ключів до допоміжних приміщень через які здійснюється доступ до приміщень, що належать позивачам, замінили замки на приміщеннях позивачів, фізичне недопущення до приміщень позивачів, суд не може взяти до уваги, оскільки дане посилання не підтверджено жодним будь-яким конкретним правовим доказом та не надано жодних доказів, які б підтверджували даний факт.

Також позивачі посилаються на той факт, що відповідачами відбулося незаконне заволодіння майном позивачів на певний термін - приміщеннями, пошкодження приміщень позивачів шляхом зняття утеплювальних панелей, гіпсокартонних дощок із штукатуркою, панелей на стелі (приміщення №№62-65), тощо, однак даний факт спростовується наступними фактами.

Протягом 2013-2014 року, та половини 2015 року позивачі не здійснювали господарської діяльності, та не здавали свої приміщення № 74,75, 62-65, 71 в оренду, тому ОК «ТЦ «ХРЕЩАТИК» не міг фактично перешкоджати у користуванні належними їм приміщеннями у звязку з їх бездіяльністю.

Право власності у позивача ОСОБА_1 на приміщення № 62-65 виникло лише після реєстрації права власності 13.05.2015 року та при наданні кооперативу документів підтверджуючих його право власності на зазначені приміщення вони були звільнені.

Відповідно до п. 3.1 договору № 214 «на долевое участие в строительстве торгового центра по вул. Остафия Дашкевича, 19» від 10 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 «дольовик» та «Корпорация Житлобуд-1» «Оплатить стоимость «помещений», согласно условий «Договора» и путем перечисления на расчетный счет «Корпорации» денежных средств, или предоставления денежного чека сбербанка или оплатой денежных средств в кассу «Корпорации» в сумме 223400 грн.»

Пунктом 4.2 вказаного договору в обовязки «Корпорації» входить: «строительство «объекта» выполнить в соответствии с ПСД, со степенью выполнения отделочных работ «помещений», согласованной и профинансированной «дольщиком».

Відповідно до акту № 1-113 прийому-передачі приміщень торгового центру по вул. Остафія Дашкевича, 19 від 24.12.2014 року вартість приміщень, що передається складає 223400 грн.

В звязку з наведеним можна зробити висновок, що роботи щодо встановлення утеплювальних панелей, гіпсокартонних дощок із штукатуркою, панелей на стелі в приміщеннях № 62-65 не виконувались, оскільки вартість приміщень не змінювалась.

Крім того, відповідно до довідки головного інженера ОК ТЦ «Хрещатик» від 15 лютого 2016 року «стосовно стану спірних приміщень № 62, № 63, № 64, № 65 розміщених в підземній частині торговельного центру надаємо наступні пояснення:

Вод в експлуатації підземної частини торговельного центру, в тому числі приміщень № 62, № 63, № 64, № 65 відбувся 25.04.2011 року шляхом підписання акту готовності обєкта до експлуатації. Приміщення № 62, № 63, № 64, № 65 є невід'ємною частиною торговельного центру і здавались в експлуатацію в системі цілісного майнового комплексу підземної частини торговельного комплексу.

Відповідність і готовність до експлуатації підземної частини торговельного центру, в тому числі приміщень № 62, № 63, № 64, № 65 підтверджується актом готовності обєкта до експлуатації від 25.04. 2011 року. Зазначений об'єкт був зданий в експлуатацію в стані визначеному проектно-будівельною документацією, розробленою генеральним проектувальником ПРАТ "ЧЕРКАСИЦИВІЛЬПРОМПРОЕКТ".

Акт № 1-113 прийому - передачі приміщень торгового центру по вул. Остафія Дашкевича, 19 від 24 грудня 2014 року прямо визначає готовність об'єкту до експлуатації відповідно до проектно-будівельної документації.

Згідно з умовами проектно-будівельної документації (план схема 1) зазначені приміщення нумеруються під номерами 42,43,44,45. Умовні позначення на проектно-будівельній документації стосовно приміщень № 42,43,44,45 не передбачають ніяких додаткових оздоблювальних робіт, крім тих які визначені проектно-будівельною документацією.

Крім цього, договір дольової участі (№ 214 від 10 травня 2012 року) чітко визначає обов'язки забудовника п.4.2 «Будівництво об'єкта здійснити у відповідності з проектно-будівельною дикумептицією, із виконанням оздоблювальних робіт приміщень у випадку додаткового погодження їх об'ему ти фінансування «ДОЛЬОВИКОМ».

Таким чином, підземна частина торговельного центру введена в експлуатацію 25 квітня 2011 року шляхом підписання акту готовності обєкта до експлуатації, в стані визначеному проектно-будівельною документацією, розробленою генеральним проектувальником ПРАТ «"ЧЕРКАСИЦИВІЛЬПРОМПРОЕКТ».

ТЦ «Хрещатик» частково здійснив оздоблювальні роботи у приміщеннях спільного користування № 62, № 63, № 64, № 65. При з'ясуванні факту придбання зазначених приміщень громадянином ОСОБА_3, на його прохання, зазначені поліпшення приміщень № 62, № 63, № 64, № 65 були демонтовані і приміщення приведено у відповідність з ПБД.»

Крім того, позивачі не надали належних доказів про стан приміщень на момент здачі його в експлуатацію та проведення додаткових оздоблювальних робіт за їх рахунок.

Таким чином питання володіння, користування та розпорядження приміщеннями № 62-65 були вирішені відразу при юридичному підтвердженню позивачем ОСОБА_3 своїх прав на зазначені приміщення, і ніяким чином не обмежувались з боку ОК «ТЦ «ХРЕЩАТИК».

Суд не бере до уваги, як докази, записи здійснені на дисках (аудіо, відео, фото тощо), які надані позивачами в судовому засіданні, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20.10.2011 року №12-рп/2011, відповідно до положень пунктів 3.3, 3.4 якого, проведення оперативно-розшукової діяльності громадськими, приватними організаціями та особами, іншими органами чи їх підрозділами, крім визначених у частині першій цієї статті, заборонено. Конституційний Суд України вважає, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно з частиною другою статті 66 Кодексу речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд вважає, що позивачами не доведено того факту, що відповідач ОК «ТЦ «Хрещатик» чинить їм перешкоди у користуванні їх власністю та в порушення вимог вказаної вище ст. 60 ЦПК України позивачі не надали суду належних доказів на підтвердження факту здійснення перешкод зі сторони ОК «ТЦ «Хрещатик», щодо їх майна, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Остафія Дашкевича, 19, не довели факту порушення відповідачем їх прав та охоронюваних законом інтересів, що виключає можливість задоволення позовних вимог у справі.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди, визначені ч. 1 статті 23 ЦК України згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Якщо звернутись до пункту 2 зазначеної постанови, то прямо видно, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень.

П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Абзац 2 пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зобов'язує суди з'ясовувати при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Під час розгляду справи позивачами не подано належних і допустимих доказів заподіяння їм моральної шкоди, а також наявності вини відповідача у їх спричиненні, в судовому засіданні відповідні вимоги належно не обґрунтовані позивачем, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 316, 317, 319, 321, 328, 391, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Торгівельний центр «Хрещатик» про усунення перешкод в користуванні майном та повернення до попереднього стану приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: