УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

КолодійчукаВ.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 січня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14 серпня 2014 року колишнім вчителем Куйбишевської загальноосвітньої школи I-IIIступенів ОСОБА_4 був направлений лист на ім'я міністра освіти і науки України Квіта С.М., у якому викладені факти, які є неправдивими, не відповідають дійсності, та ганьблять його честь, гідність і шкодять діловій репутації.

Зокрема відповідач у листі вказував наступне:

«Ні з колегами, ні з учнями, ні з батьками директор не спілкується…

… Більшу частину часу він проводить у кабінеті. І рідко виходить на люди, ніби боїться людей…

… Діти останні роки не чули від керівника школи людської простої мови… Все криком криком…

… Залишившись на самоті із неугодною людиною він стає хамом…

… Допускає образи жителям села…

… Діти ставлять ОСОБА_3 на останні місця в рейтингу вчителів…

… За роки директорства ОСОБА_3 чотири вчителі були витіснені з роботи…

… Єдиним методом роботи є залякування…

… Вчителів залякують розподілом годин, премією, атестацією…

… Він просто виганяє з кабінету з криками мата всілякими погрозами як викликати наряд міліції, звернути вночі голову…

… На що тільки не здавали батьки (гроші) на відеокамеру директору…

… Випускники купують картину школі…

… На гроші батьків пофарбовано стіни…

… Взято на озброєння « генетичну» теорію…

… Рада школи не обиралася… Учнівське самоврядування не формувалося…

… Діти і батьки залякані…

… Врешті директор сказав коротко і ясно: «Вийдіть на х…й з кабінету, а то визову наряд міліції» і викинув із свого кабінету на очах учнів школи…

… На хлопця директор і новий завуч якось фізично тиснули…».

Далі вказував, що наведена інформація відповідача є недостовірною з огляду на наступне.

1.Він завжди був і є відкритою для продуктивного спілкування людиною, що може підтвердити кожен працівник школи, керівництво відділу освіти.

2.На підвищених тонах тим паче з використанням ненормативної лексики ні з дорослими, ні з дітьми не розмовляє.

3.Погрози ніколи не були принципом його роботи з підлеглими: ні премією, ні розподілом педагогічного навантаження вчителів не залякував.

4.Подарунків від батьків учнів він ніколи не отримував, а шкільна відеокамера оприбуткована.

5.У школі створений батьківський комітет, діє шкільна парламентська республіка, регулярно проводяться загальношкільні батьківські збори.

6.Жоден вчитель з його ініціативи не був звільненим з роботи.

7.Він противник « генетичних теорій».

8.Стіни школи ніколи не фарбувалися за батьківські кошти.

9.У школі учні ніколи не визначали рейтинг вчителів.

10.Випускники роблять подарунки школі на власний розсуд.

11.Фізичного тиску він на учня не чинив.

Атестаційна комісія у 2015 році визнала його таким, що відповідає посаді.

Оскільки поширена в листі ОСОБА_4 стосовно нього інформація є наклепом, а не оціночним судженням, вона підлягає спростуванню. Крім того, подібними діями відповідач безпідставно охарактеризував його як злочинця та особу, що з легкістю порушує закон, яка не має моральних цінностей.

Внаслідок цього, у зв'язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації стосовно нього, позивач постійно перебуває у стані нервового напруження та стресу. В результаті цього у нього різко знизилася працездатність, що у свою чергу негативно впливає на виконання трудових (посадових) обов'язків. Також стало причиною порушення функції сну. Інсинуації, викладені в листі, формують негативне уявлення у його керівництва, підривають авторитет школи серед громадськості села. Із вищезазначених фактичних даних заподіяння йому моральної шкоди та негативний вплив на його ділову репутацію невідворотний результат протиправної поведінки відповідача ОСОБА_4

Все вищезазначене стосовно нього визначається як стресова подія, що психічно травмує та спричиняє моральну шкоду. У зв'язку з цим позивач вважає наявними підстави вимагати відшкодування моральної шкоди. Поширена недостовірна інформація спрямована на приниження його честі, гідності та ділової репутації, призвела до постійних негативних емоційних хвилювань. У зв'язку з розповсюдженням недостовірної інформації серед широкого кола осіб, виникло упереджене ставлення до нього, що призвело до порушення нормальних життєвих зав'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір моральної шкоди оцінив в сумі 6 000 грн. Зазначену суму обґрунтовує наступним.

1. Протягом останніх десяти років ОСОБА_4 серед жителів села батьківської громадськості систематично поширює про нього плітки, безпідставні звинувачення, налаштовує батьків учнів проти нього, як керівника школи. За його підбурення написані з десяток листів до різних інстанцій: від відділу освіти Оржицької райдержадміністрації та обласної ради до Міністерства освіти і науки України, переповнених наклепами, неправдивими фактами. Десять років відповідач створював навколо нього середовище морального бруду, наклепів і суцільної брехні. Усі ці десять років він перебуває у стані постійного стресу, втратив відчуття душевного спокою, що впливало на його фізичний стан, якість роботи, стосунки в сім'ї.

2. Маючи життєвий, громадський і політичний досвід та підтримку перспективної політичної партії, він мав плани восени цього року балотуватися в депутати обласної ради, а неправдива інформація, поширена відповідачем, створює щодо нього враження аморальної людини, яка не в ладах з законом.

3. Він виховує чотирнадцятирічну доньку, а розповсюджені про нього відповідачем плітки поширюються і в дитячому середовищі, що підриває його батьківський авторитет.

4. Він витрачає час і зусилля, щоб довести абсурдність обвинувачень.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 січня 2016 року рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, визнано інформацію, викладену в листі ОСОБА_4 до міністра освіти і науки Квіта С.М. від 14 серпня 2014 року вх. № Х-3564, такою, що є недостовірною, неправдивою і не відповідає дійсності, порушує честь і гідність ОСОБА_3 та шкодить його діловій репутації як директора школи. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 січня 2016 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 335, 337 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що 14 серпня 2014 року колишнім вчителем Куйбишевської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Оржицького району Полтавської області ОСОБА_4 направлений лист на ім'я міністра освіти і науки України Квіта С.М., основний зміст якого є наступним:

« Ні з колегами, ні з учнями, ні з батьками директор не спілкується…

… Більшу частину часу він проводить у кабінеті. І рідко виходить на люди, ніби боїться людей…

… Діти останні роки не чули від керівника школи людської простої мови… Все криком криком…

… Залишившись на самоті із неугодною людиною він стає хамом…

… Допускає образи жителям села…

… Діти ставлять ОСОБА_3 на останні місця в рейтингу вчителів…

… За роки директорства ОСОБА_3 чотири вчителі були витіснені з роботи…

… Єдиним методом роботи є залякування…

… Вчителів залякують розподілом годин, премією, атестацією…

… Він просто виганяє з кабінету з криками мата всілякими погрозами як викликати наряд міліції, звернути вночі голову…

… На що тільки не здавали батьки (гроші) на відеокамеру директору…

… Випускники купують картину школі…

… На гроші батьків пофарбовано стіни…

… Взято на озброєння « генетичну» теорію…

… Рада школи не обиралася… Учнівське самоврядування не формувалося…

… Діти і батьки залякані…

… Врешті директор сказав коротко і ясно: «Вийдіть на х…й з кабінету, а то визову наряд міліції» і викинув із свого кабінету на очах учнів школи…

… На хлопця директор і новий завуч якось фізично тиснули…».

Суд апеляційної інстанції встановив, що посилання в листі на те, що: «Ні з колегами, ні з учнями, ні з батьками директор не спілкується…… Більшу частину часу він проводить у кабінеті. І рідко виходить на люди, ніби боїться людей…… Випускники купують картину школі…… Взято на озброєння «генетичну» теорію…» є оціночним судженням і не містить негативної для позивача інформації.

В іншій частині висновків місцевого суду колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом, передбаченим договором або законом.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», роз'яснив, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Право особи на захист своєї репутації охоплюється ст. 8 Європейської конвенції з прав людини як частина права на повагу до приватного життя.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5). Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», роз'яснено, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки розповсюджена відповідачем в листі інформація є негативною, і стосується не лише професійних якостей позивача, а містить образливі для людини звинувачення, що виходять за межі звичайного звернення до компетентного органу. Крім того, дана інформація стала предметом обговорення на засіданні профспілкового комітету та набула значного розповсюдження серед керівництва, колег позивача, учнів та мешканців села, що негативно вплинуло на репутацію позивача, як директора школи.

Таким чином, враховуючи характер наведеної у листі інформації, її адресність, посаду позивача, мету звернення та інші обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки в даному випадку мала місце реалізація відповідачем конституційних прав, передбачених статтями 34, 40 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими нормативними актами.

Що стосується позовних вимог в частині моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції, враховуючи принцип розумності, час, зусилля, які були витрачені позивачем для відновлення свого порушеного права, дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції застосована ч. 3 ст. 277 ЦК України, яка виключена на підставі Закону від 27 березня 2014 року № 1170-VII, заслуговують на увагу суду, а тому, слідвиключити з мотивувальної частини рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 січня 2016 року посилання на ч. 3 ст. 277 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Виключити із мотивувальної частини рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 січня 2016 року посилання на ч. 3 ст. 277 ЦК України.

У решті рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийП.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко В.М. Колодійчук В.І. Мартинюк