Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1,

свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що їй та її сину ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності № 221 від 03.10.2006 року належить квартира АДРЕСА_1 (Кірове) у м. Торецьку (Дзержинськ) Донецької області. За вказаною адресою також зареєстровані син позивача ОСОБА_5, який з травня 2014 року та по теперішній час у вказаному будинку фактично не проживає без поважних на це причин, особистих речей його в будинку не має, комунальні послуги не сплачує. Також позивач зазначила, що ОСОБА_5 виїхав до Російської Федерації, але точна адреса його міста перебування їй не відома. З наведених підстав позивач ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Відповідач до судового засідання не зявилася з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_2, суду пояснив, що ОСОБА_5 є його рідним братом. Також пояснив, що його брат зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Кірове) у м. Торецьку (Дзержинськ), але не проживає біля 20 років, проживав зі своєю родино в іншому місті. У 2014 році виїхав разом зі своєю родиною до Російської Федерації, адреси він не знає. Останній раз бачив брата роки два-три назад. Речей ОСОБА_5М в зазначеній квартирі не має, грошових переказів від нього не має.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача. Також зазначила, що ОСОБА_5 бачила один раз на початку 2014 року, приходив до своєї матері ОСОБА_6 Зі слів позивача їй відомо, що ОСОБА_5 у травні 2014 року виїхав разом зі своєю родино до Російської Федерації, його точне місце перебування не відомо.

Свідок ОСОБА_4 надала пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_3

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 (Кірове) у м. Торецьку (Дзержинськ) Донецької області відповідно до свідоцтва про право власності від 03.10.2006 року на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частині ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_7 29.04.2013 року помер.

Судом встановлено, що у зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_5, але з травня 2014 року відповідач не мешкає у вказаному житловому приміщенні і не проявляє будь-якого бажання у ньому мешкати, власних речей не зберігає, обовязки з утримання житла не виконує, що підтверджується поясненнями свідків та актом вуличного комітету від 14.09.2016 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст. 156, 160 ЖК України члени сім»ї власника повинні приймати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території, проведенню ремонту, оплаті комунальних послуг.

Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням вимог ст. 405 ЦК України, за якими члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до висновку, що позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про примусове зняття ОСОБА_5 з реєстраційного обліку суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 ч.1 п.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, нормами зазначеного Закону встановлено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим будинком, яке набрало законної сили, само по собі є підставою для відповідного компетентного органу зняти відповідача з реєстраційного обліку, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою № 56 в будинку № 19 по вул. Юності в смт. Північне (Кірове) у м. Торецьку (Дзержинськ) Донецької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: