АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/561/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3047/16Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Пікуля В.П., ПрядкіноїО.В.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Васильківська" на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Васильківська", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Семенівському районі Полтавської області про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 року позов задоволено повністю.

Договір оренди землі б/н від 26.05.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Васильківська", рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 13355213 від 27.05.2014 року розірвано.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Васильківська" на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ "Агрофірма "Васильківська", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати і постановити нове про відмову в задоволенні позову. Зокрема вказує на те, що суд не взяв до уваги відсутність систематичної несплати орендної плати, за наявності якої можливе розірвання договору на підставі п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,1201 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устимівської сільської ради Семенівського району, Полтавської області, кадастровий номер :00:005:0376, що підтверджується свідоцтвом про право власності на обєкт нерухомого майна від 01.04.2014 року і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.04.2014 року.

26.05.2014 між сторонами укладено договір оренди землі б/н строком на 5 років, відповідно до умов якого агрофірма прийняла у строкове платне користування земельну ділянку орендодавця.

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 26.05.2014 року, вказана земельна ділянка була передана в оренду агрофірмі.

Пунктом 9 договору оренди землі сторони встановили орендну плату в розмірі 4% від вартості земельної ділянки, що становить 3378,86 грн., у натуральній формі та за погодженням сторін у грошовій формі.

Останній термін сплати орендної плати визначено 31 грудня поточного року.

Додатком № 1 до договору оренди земельної ділянки б/н від 26.05.2014 сторони узгодили форму орендної плати у вигляді натуральної рослинницької продукції, яка вирощується орендарем: ячмінь 600, пшениця 500, кукурудза 600, соняшник 100.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_2, посилаючись на порушення відповідачем п.п. 9,10,11,12 договору оренди землі, не отримання ним як орендодавцем за 2014 рік орендної плати, просив розірвати договір оренди належної йому орендної плати зггідно приписів ст.ст. 31,32 Закону України «Про оренду землі».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивач отримав орендну плату в 2014 році, проте не отримав її в повному розмірі за 2015 рік, оскільки доказами по справі доводиться не отримання орендодавцем оплати в розмірі 2286 грн., що складає 37,07% від орендної плати за 2015 рік, що є істотним порушенням орендарем своїх зобовязань та підставою для дострокового розірвання договору оренди землі в силу положень ст.ст. 629, 651 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно із пунктом «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язкова для всіх судів України. (і неодноразово висловлювалась Верховним Судом України при розгляді справ подібної категорії) аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

В даному випадку судом вірно встановлено та не заперечується сторонами, що за 2014 рік орендарем власнику земельної ділянки ОСОБА_2 повністю виплачена передбачена умовами договору орендна плата.

Щодо оплати за 2015 рік, то місцевим судом встановлено, що розмір орендної плати за цей рік складав 6166 грн. При цьому, товариством надані докази про переказ на картковий рахунок на імя дружини позивача ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 3000 грн. та 800 грн. в якості орендної плати, натомість доказів про переказ іншої суми 2286, 56 грн. відповідачем надано не було, а відтак вказана обставина свідчить про невиконання господарством своїх договірних зобовязань, що, в свою чергу, є достатньою підставою для розірвання договору в розумінні вимог ст.651 ЦК України.

Одночасно судом першої інстанції були відхилені заперечення відповідачів, які обґрунтовувались посиланням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в справі №6-146цс12.

При цьому, суд зазначив, що вказана правова позиція не підлягає застосуванню в даній справі, оскільки обставини по ній є іншими, а сам позов обґрунтований посиланням на положення статей 629 та 651 ЦК України, а не положеннями ст. 141 ЗК України, які регламентують інші підстави для дострокового припинення договору оренди.

Зазначені висновки є помилковими та свідчать про невірне застосування норм матеріального права при вирішенні спору, оскільки спірні правовідносини урегульовані не тільки нормами Цивільного Кодексу України, а і спеціальним Законом України «Про оренду землі» та положеннями Земельного Кодексу.

При цьому, само по собі посилання позивача на положення ст.ст. 629, 651 ЦК України, які є загальними нормами зобовязальних правовідносин, не виключають необхідність застосування положень ст. 141 ЗК України, які в даному випадку є більш спеціальними, зважаючи на те, що позов ОСОБА_2 обґрунтовував не сплатою орендарем орендної плати за 2014-2015 р.р., що, на його думку, свідчить про істотне порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди.

Таким чином, судом безпідставно не були застосовані правові позиції Верховного суду, виловлені при розгляді аналогічних спорів.

За вказаних обставин, судове рішення підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки на час звернення до суду та на час прийняття рішення у даній справі спірною сумою заборгованості по орендній платі за 2015 рік є лише 2896 грн. з 6166 грн., що не може свідчити про системність несплати орендної плати, передбаченої договором, а відтак і підстави для дострокового розірвання договору оренди землі відсутні.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Васильківська" задовольнити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 рокускасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Васильківська" про розірвання договору оренди землі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду Полтавської області Обідіна О.І.