Справа № 740/2685/16-ц
Провадження № 2-о/740/108/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - територіальна громада м.Ніжина в особі Ніжинської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із вказаною заявою, в якій просить встановити факт того, що він проживав однією сім»єю з ОСОБА_3»єю Федосіївною АДРЕСА_1 по вул. Богуна в м.Ніжині Чернігівської області з 2007 року до часу відкриття спадщини 04 грудня 2014 року. Зазначений факт, що має юридичне значення і його встановлення необхідне заявнику для оформлення спадкових прав.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у листопаді 2005 року він одружився з ОСОБА_4, після чого стали проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до договору дарування від 26.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_6 стала власницею сусідньої квартири АДРЕСА_2.

Сусідня квартира №3 даного будинку належали ОСОБА_7 і ОСОБА_8

ОСОБА_8 помер 25.06.2002, його спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла його рідна сестра ОСОБА_7

З 2007 року ОСОБА_7 хворіла та не могла себе обслуговувати і фактично стала членом їх сім»ї. Вони з дружиною здійснювали належний догляд за нею, сплачували комунальні послуги та користувалися квартирами №2 та №3.

04.12.2014 року ОСОБА_7 померла, заповіту не залишила та спадкоємців не мала.

В шестимісячний строк він подав заяву про прийняття спадщини за заповітом четвертої черги, оскільки він із спадкодавцем проживав однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, проте нотаріус відмовив оскільки він був незареєстрований разом із спадкодавцем.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов за викладених в заяві обставин і просив їх задовольнити і показав, що оскільки він подав заяву про прийняття спадщини в четверту чергу, тому за згодою з дружиною вирішили, що питання в судовому засіданні буде здійснюватися за його заявою.

Представник заявника адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позов за вищевикладених обставин.

Представник заінтересованої особи - Ніжинської міської ради за викликом у судове засідання не з"явився, надавши письмову заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутності та винести рішення згідно чинного законодавства. Заперечень проти позову ними не надано.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_1 з дружиною та малолітньою дитиною дійсно проживали разом з ОСОБА_7Ф однією сім*єю, Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 дійсно проживав однією сім*.ю з ОСОБА_7, яке проявлося в тому, що вони мали спільний бюджет, за який оплачували комунальні послуги, придбавали продукти харчування та ліки, разом готували їжу, дружина ОСОБА_1 прала одяг ОСОБА_3, білила хату, він носив воду, вугіллям отоплював квартиру, оскільки у квартирі немає водопостачання і центрального опалювання, трусив сажу, робив ремонт, а ОСОБА_7 здійснювала догляд за їх малолітньою дитиною. ОСОБА_7померла у віці 90 років, не мала рідних та близьких, і позивач за власні кошти здійснів її похорон та всі релігійні обряди.

Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм нутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено і ч.1 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_1 А.0. та ОСОБА_6 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року (а.с.16).

За положеннями ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що є ознаками сім`ї.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали як одна сім»я, він піклувався про неї, оскільки та мала хворобливий стан, не могла самостійно себе обслуговувати, ОСОБА_6 готувала їй їжу, доглядала, сплачувала комунальні послуги, займалися дрібним ремонтом у квартирі

Згідно копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла 04 грудня 2014 року ( а.с.8).

Відповідно до копії спадкової справи №98/2015 ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_7 за законом четвертої черги (а.с.50-56).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Довідкою Виконавчого комітету Ніжинської міської ради №544 від 04.03.2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 доглядав за ОСОБА_7 до її смерті 04 грудня 2014 року, здійснив поховання останньої (а.с.17).

Допитані судом свідки підтвердили суду, що заявник з 2007 року по 04.12.2014 року проживав однією сім»єю з ОСОБА_7, так як були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, ст. 1264 ЦК України, ст. 256, ст. 213 -215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживав однією сім*єю разом з померлою 04 грудня 2014 року ОСОБА_7 з 2007 року по день її смерті на час відкриття спадщини.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.