Справа № 697/1099/15-ц
№ пров. 2/697/12/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Русакова Г.С.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_5 про реальний поділ спільного часткового майна та усунення перешкод в користуванні квартирою, які в подальшому уточнила та просить суд встановити порядок користування квартирою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі із відповідачем разом з ним купила квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10 грудня 2004 року посвідченим державним нотаріусом за реєстровим номером № 1-2944. Нерухоме майно, тобто квартира АДРЕСА_2, набуте сторонами на праві спільної часткової власності, зареєстроване у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12 січня 2005 року за реєстраційним номером 8780211 в книзі № 44 номер запису 2735, що підтверджується витягом з реєстру реєстрації права власності на нерухоме майно. За нею та відповідачем зареєстровані частки у спільному майні, визначені договором купівлі-продажу квартири, тобто кожному з них належить 1/2 частини спірної квартири. 24.10.2007 року шлюб між сторонами розірвано, а 01 серпня 2012 року позивач змінила прізвище «Сайко» на прізвище «Москаленко», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим відділом держаної реєстрації актів цивільного стану 01.08.2012 року серія Ї-СР № 004690. З березня 2012 року разом не проживають, а з липня 2014 року відповідач позбавив позивача права користуватись її власністю, змінивши замки в квартирі. І саме з того часу позивач не має доступу до квартири, хоча є співвласником та зареєстрована в ній. Враховуючи висновки, проведеної за її клопотанням будівельно-технічної експертизи позивач уточнила позовні вимоги та просить суд встановити порядок користування квартирою № 144 по вул. Г. Дніпра, 35 в м. Каневі, визнавши за нею право на володіння, користування та розпорядження житловими кімнатами № 2 - площею 11,8 кв. м., № 5 - площею 10,2 кв. м., лоджією, що прилягає до кімнати № 2 - площею 1 кв. м. та комірчиною № 6 площею 0,4 кв. м., а в користуванні, володінні та розпорядженні відповідача залишити житлову кімнату № 7 - площею 7,5 кв. м., балкон - площею 1,5 кв. м.; підсобні приміщення: кухню № 8 - площею 9,1 кв. м., коридор № 1 - площею 11,4 кв. м., ванну кімнату № 4 - площею 2,8 кв. м., санвузол № 3 - площею 1,1 кв. м. залишити в спільному користуванні, а також стягнути на її користь витрати понесені нею у звязку зі сплатою судового збору, на правову допомогу та проведення експертизи.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги викладені в позовній заяві підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, відшкодувати витрати повязані із сплатою судового збору, на правову допомогу та проведення експертизи.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили відмовити позивачу в їх задоволенні. Відповідач суду пояснив, що з березня 2012р. вони з позивачем не проживають разом, оскільки позивач добровільно виїхала з квартири. Весь цей час він самостійно ніс витрати по утриманню квартири, сплачував всі комунальні платежі, що підтверджується копіями квитанцій. Вважає, що виділення в натурі, запропонованої позивачем, частки квартири значно обмежить його право власності, як власника 1/2 частини квартири.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі купили квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10 грудня 2004 року посвідченим державним нотаріусом за реєстровим номером № 1-2944 (а.с.7-8).

Нерухоме майно, тобто квартира АДРЕСА_3, зареєстроване у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12 січня 2005 року за реєстраційним номером 8780211 в книзі № 44 номер запису 2735, що підтверджується витягом з реєстру реєстрації права власності на нерухоме майно та зазначено, що за позивачем та відповідачем зареєстровані частки у спільному майні, визначені договором купівлі-продажу квартири, тобто кожному з них належить 1/2 частини спірної квартири (а.с.9).

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 114 від 24.10.2007 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СР № 024717 (а.с.12).

З свідоцтва про зміну імені, виданим відділом держаної реєстрації актів цивільного стану 01.08.2012 року серія І-СР № 004690 вбачається, що 01 серпня 2012 року позивач змінила прізвище «Сайко» на прізвище «Москаленко» (а.с.13).

Згідно довідки № 1070 від 13.05.2015р. виданої ОСОБА_4 виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області встановлено, що вона дійсно зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з відповідачем ОСОБА_5 (а.с.14).

У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Загальні засади здійснення права власності визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 661/15-23 від 30.03.2016 року розділити в натурі квартири згідно ідеальних часток співвласників ? та ? частини квартири АДРЕСА_4, шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючої квартири з метою влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників, не вбачається можливим (а.с.106-130).

Приймаючи до уваги вищевказані розяснення Верховного Суду України та враховуючи висновок судової будівельно-технічної експертизи № 661/15-23 від 30.03.2016 року, а також, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає за можливе задовольнити уточнені позовні вимоги позивача ОСОБА_4 та встановити наступний порядок користування квартирою № 144 по вул. Г. Дніпра, 35 в м. Каневі, визнавши за нею право на володіння, користування та розпорядження житловими кімнатами № 2 - площею 11,8 кв. м., № 5 - площею 10,2 кв. м., лоджією, що прилягає до кімнати № 2 - площею 1 кв. м. та комірчиною № 6 площею 0,4 кв. м., а в користуванні, володінні та розпорядженні відповідача залишити житлову кімнату № 7 - площею 7,5 кв. м., балкон - площею 1,5 кв. м.; підсобні приміщення: кухню № 8 - площею 9,1 кв. м., коридор № 1 - площею 11,4 кв. м., ванну кімнату № 4 - площею 2,8 кв. м., санвузол № 3 - площею 1,1 кв. м. залишити в спільному користуванні.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, які підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

В матеріалах справи є докази сплати позивачем судового збору за подання позову до суду в сумі 769,00 грн. (а.с.1-2), витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн. (а.с.83) та витрати понесені ОСОБА_4 за проведення експертизи в сумі 1 968,00 грн. (а.с.149), які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. ст..256-257, 316, 317, 319, 356, 358, 361, 364 ЦК України, ст..118-120, 209, 215-218 ЦПК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою № 144 по вул. Г. Дніпра, 35 в м. Каневі, визнавши за ОСОБА_4, право на володіння, користування та розпорядження житловими кімнатами № 2 - площею 11,8 кв. м., № 5 - площею 10,2 кв. м., лоджією, що прилягає до кімнати № 2 - площею 1 кв. м. та комірчиною № 6 - площею 0,4 кв. м.

Залишити в користуванні, володінні та розпорядженні ОСОБА_5, житлову кімнату № 7 - площею 17,5 кв. м., балкон - площею 1,5 кв. м.

Підсобні приміщення: кухню № 8 - площею 9,1 кв. м., коридор № 1 - площею 11,4 кв. м., ванну кімнату № 4 - площею 2,8 кв. м., санвузол № 3 - площею 1,1 кв. м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір в сумі 769,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн. та витрати понесені ОСОБА_4 за проведення експертизи в сумі 1 968,00 грн., а всього в загальній сумі 5 737,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий / підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/1099/15-ц

Головуючий Г . С . ОСОБА_7