Справа № 216/7956/15-ц
провадження №2/216/625/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді - Бондарєвої О.І.

при секретарі - Городнічевій Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача №1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті ОСОБА_3, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання припиненими правовідношення та скасування заборони, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом про визнання припиненим правовідношення та скасування заборони, обґрунтовуючи свої вимоги наступним, 23.12.2005 року між ним, та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Інгулецьке відділення №7857, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (Відповідач №1), було укладено Кредитний договір №2176, згідно умов якого, Відповідач №1 зобовязався надати Позивачу грошові кошти, в національній валюті, у розмірі 200 000 грн., а останній у свою чергу зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, у розмірі 200 000 грн., сплатити відсотки за користування кредитним коштами, у розмірі 19% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах, та у строки, визначені цим Договором. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору Позивачу був наданий кредит, на споживчі цілі, на 36 місяців, зі строком остаточного повернення не пізніше 23.12.2008 року.

У забезпечення виконання основного зобовязання, між тими самими сторонами 23.12.2005 року був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі за номером 16083.

Згідно п.п.1.1., 1.2. Іпотечного договору Позивач, з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з Кредитного договору, передав в іпотеку, в порядку, на умовах, визначених у Договорі, двокімнатну приватизовану квартиру, загальною площею 53,77 кв.м., житловою 29,7 кв.м., яка знаходиться на адресою: місто ОСОБА_3 Ріг, Всебратське-2, 56/99, та належить на праві власності Позивачу, на підставі договору дарування від 10.03.1995 року, посвідченого 3-ю Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-1079.

На підставі Іпотечного договору приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 (Відповідач №2) було внесено відповідний запис про обтяження (заборона відчуження нерухомого майна) до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстровий номер №509, запис у Державний реєстр іпотек не вносився.

З 01.01.2013 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у звязку з чим припинив свою дію Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. У звязку з чим, державним реєстратором Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції було внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 617931 від 28.02.2013 року щодо заборони на нерухоме майно ОСОБА_1, адреса: місто ОСОБА_3 Ріг, Всебратське-2, 35/54, назва реєстру: Єдиний реєстр заборон відчуження обєкт нерухомого майна, реєстраційний номер 2735267, 23.12.2005 15:34:28, реєстратор: Приватний нотаріус ОСОБА_4, Криворізький міський нотаріальний округ, замість чого внесено запис про обтяження №237323, що відповідає актуальній інформації про обтяження.

У 2013 році Відповідач №1 звернувся до Центрально-Міського райсуду міста ОСОБА_3 з позовом до Позивача про стягнення заборгованості за Кредитним договором №2176 від 23.12.2005 року, однак, рішенням суду у задоволенні позову відмовлено, з підстав пропуску строку позовної давності.

Після набрання рішенням законної сили, Позивач звернувся до Відповідачів з проханням зняти заборону відчуження спірної квартири (предмета іпотеки), однак, йому відмовлено.

З посиланням на норми ст.ст.3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.6, 16, 593, 575, 609 ЦК України, пунктів 71, 73, 78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, просив суд визнати припиненим зобовязання за Іпотечним договором від 23.12.2005 року; зобовязати Відповідача №2 у 10-денний строк з дня набрання рішенням законної сили зняти заборону щодо відчуження нерухомого майна, та внести відповідні записи щодо припинення обтяження (заборона відчуження нерухомого майна) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної квартири.

Під час розгляду справи Позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник Відповідача №1 ОСОБА_2 просила суд відмовити у задоволенні вимог Позивача в частині визнання припиненим правовідношення.

Відповідач №2, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні, не скористувалась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу по суті у її відсутності.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з наступних підстав.

Так, 23.12.2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Інгулецьке відділення №7857, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №2176, згідно умов якого, останньому надано грошові кошти, у національній валюті, у розмірі 200 000 грн., під 19% річних, зі сплатою комісійної винагороди та інших платежів в порядку, на умовах, та у строки, визначені цим Договором, на споживчі цілі, на 36 місяців, зі строком остаточного повернення не пізніше 23.12.2008 року (а.с.4-6).

У подальшому між тими самими сторонами було укладено дві додаткової уго-ди, умовами яких продовжено строк дії Кредитного договору до 23.06.2009 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між тими самими сторонами 23.12.2005 року був укладений Іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку двокімнатну приватизовану квартиру, загальною площею 53,77 кв.м., житловою 29,7 кв.м., яка знаходиться на адресою: місто ОСОБА_3 Ріг, Всебратське-2, 56/99, та належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 10.03.1995 року, посвідченого 3-ю Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-1079 (а.с.7-10).

На підставі Іпотечного договору приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 було внесено відповідний запис про обтяження (заборона відчуження нерухомого майна) до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстровий номер №509, запис у Державний реєстр іпотек не вносився.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_3 від 17.12.2014 року у задоволенні вимог ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №2176 від 23.12.2005 року, - відмовлено, у звязку зі спливом строків позовної давності (а.с.16-17).

ОСОБА_1 вважає зобовязання за Іпотечним договором припиненими, оскільки строк дії Кредитного договору сплив 23.12.2009 року, а також і трирічний строк позовної давності щодо всіх грошових зобовязань Позичальника, визначений у п.6.7. Кредитного договору.

Однак, суд не може погодитись з доводами Позивача.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у

володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною пятою статті 3 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Пунктом 9.1. Іпотечного договору від 23.12.2005 року передбачено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобовязання за Кредитним договором у повному обсязі.

Як убачається з наданої суду довідки, станом на 18.04.2016 року (включно), заборгованість за Кредитним договором №2176 від 23.12.2005 року, становить:

- прострочена заборгованість за кредитом 199 900 грн.;

- прострочена заборгованість за відсотками 113 030,84 грн.;

- пеня 1 134 903,68 грн.

Отже, зобовязання за Кредитним договором, станом на день розгляду справи, не виконані.

Підстави припинення іпотеки наведені у ст.17 Закону України «Про іпотеку», відповідно до цієї норми іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), у разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим Законом.

Закінчення строку договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобовязання, Позивачем зіставляється із підставами для припинення іпотеки.

Однак таке твердження на ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Так, статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи приписи ч.1 ст.598, ст.599 ЦК України, якими передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином; і у кредитора залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обовязку розрахуватись з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку основного зобовязання.

Зазначене дає суду підстави для відмови у задоволення вимог Позивача у частині визнання припиненим правовідношення.

Оскільки відсутні правові підстави для визнання Іпотечного договору припиненим, слід дійти висновку про безпідставність решти вимог, заявлених до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо скасування заборони, накладеної в рамках Іпотечного договору.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст.598-599, 629 ЦК України, ст.ст.1, 3, 17, 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 15, 59-60, 88, 57, 60, 205, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, про визнання припиненими правовідношення та скасування заборони, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час оголошення рішення вправі скористуватись правом на оскарження протягом 10-днів з дати отримання копії рішення.

Суддя: О.І.Бондарєва