АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1955/16 Справа № 189/1027/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ВРЕР №3 м. Дніпропетровська УДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року до Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ВРЕР №3 м. Дніпропетровська УДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ВРЕР №3 м. Дніпропетровська УДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині обґрунтування правових підстав з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.08.2011 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ЖС № 100814 виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

За час спільного сумісного проживання як подружжя, а саме 04 липня 2012 року сторонами за спільні кошти було придбано автомобіль Opel Vivaro, 2007 року випуску номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який було зареєстровано на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, перереєстрація автомобіля Opel Vivaro, 2007 року випуску номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулася 05 вересня 2014 року на підставі довідки - рахунку серії ВІА №706647, виданої ТОВ «Автокомпас» на ім'я ОСОБА_4

Відповідно до листа заступника начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області Державтоінспекції від 26.09.2015 року № 284, згідно з комп'ютерною базою даних АІС «Дніпро ДАІ» та «НАІС ДДАІ» станом на 25.09.2014 року за ОСОБА_2, 24.08.1987р.н., яка мешкала на час реєстрації вул.Набережна, 191г, смт.Покровське Дніпропетровської області був зареєстрований 04.07.2012 року автомобіль Opel Vivaro, 2007 року випуску номер кузова НОМЕР_1, на підставі вантажної митної декларації від 20.06.2012 року № 205100000/2/003702 та довідки-рахунок ДПІ №366970, при цьому були закріплені номерні знаки АЕ 8895 ЕХ та видано свідоцтво про реєстрацію САК № 921782. 05.09.2014 року визначений транспортний засіб було перереєстровано на підставі довідки-рахунок від 05.09.2014 року ВІА № 706647 на іншого громадянина.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оспорюваний договір куплі-продажу виданий на підставі довідки-рахунку є неприйнятим, оскільки згідно чинного законодавства України довідка-рахунок видається на підставі договору куплі-продажу, а не навпаки.

Проте з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Під час перебування у шлюбі з 06.08.2011 року по 22.09.2014 року - 04 липні 2012 року сторони придбали автомобіль Opel Vivaro, 2007 року випуску номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який було зареєстровано на позивача. В липні 2013 року фактично шлюбні відносини між позивачем та ОСОБА_3 було припинено. Відповідач залишив автомобіль у своєму користуванні, технічний паспорт та ключі зберігались у нього.

05 вересня 2014 року вищезазначений транспортний засіб, в подальшому позивачу стало відомо, що було перереєстровано на підставі довідки-рахунку від 05.09.2014 року ВІА № 706647. Перереєстрація відбувалась на ОСОБА_4, який є батьком відповідача. Але згоди на відчуження вищезазначеного автомобіля позивач не надавала.

Позивач просила відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Opel Vivaro, 2007 року випуску номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який було зареєстровано на позивача, а потім перереєстрований відповідачем на свого батька ОСОБА_4

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Однак в своїх вимогах позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля та визнати право власності на автомобіль за нею.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 13, 5, 6 ст. 203 ЦК, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції у справі №6-7цс 15 ВСУ законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що в суді першої інстанції розглядається цивільна справа між нею та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя і зупинена до розгляду цієї справи, а тому колегія суддів вважає, що позивач не позбавлена права звернутись з позовними вимогами в вищевказаній справі про стягнення компенсації її частки у відчуженому відповідачем спільному майні .

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає,що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ВРЕР №3 м. Дніпропетровська УДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та визнання права власності на автомобіль не обґрунтовані і не підлягають задоволенню, оскільки підстав про визнання недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя законодавством не встановлено і позивач не надала суду доказів що спірний автомобіль є її особистою власністю, а не сумісною власністю подружжя .

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року зміні в частині обґрунтування правових підстав.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року змінити в частині обґрунтування правових підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_5