У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт» про стягнення коштів,за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт» (далі - ТОВ АПА «Агросвіт») про стягнення коштів. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що він перебував на посаді директора ТОВ АПА «Агросвіт»». 21 квітня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис про рішення засновників (учасників) ТОВ АПА «Агросвіт» щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації та призначено ліквідатором ПаркулабаВ.Г. 15 липня 2015 року до даного реєстру було внесено запис про відміну рішення щодо припинення юридичної особи і відновлення діяльності, та позбавлення повноважень ліквідатора. У період з 06 травня 2015 року до 13 липня 2015 року включно позивачем, як працівником ТОВ АПА «Агросвіт», витрачено власні готівкові кошти в сумі 1 283 225,74 грн на забезпечення господарських потреб підприємства, оплати за договорами поставки товарів, робіт, послуг, охорони майна, сплати податків і зборів тощо. Зазначені дії позивачем вчинялись у зв'язку з тим, що підприємство знаходилося у скрутному фінансовому становищі (в процедурі припинення шляхом ліквідації), господарська діяльність не здійснювалася, обігові кошти були відсутні. З урахуванням уточнених позовних вимог, відповідно до положень ст.ст. 1158, 1159, 1160 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт за період з 06 травня 2015 року до 13 липня 2015 року в сумі 1 283 225,74 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 січня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ТОВ АПА «Агросвіт» на користь ОСОБА_6 заборгованість за звітами на відрядження або під звіт за період з 06 травня 2015 року до 13 липня 2015 року у розмірі 1 283 225,74 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не доведено наявність правових підстав, з якими закон пов'язує можливість виникнення у нього права на відшкодування зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах відповідача без його доручення, що є необхідним для застосування до спірних правовідносин ст.ст. 1158, 1160 ЦК України.

Проте повністю з висновками апеляційного суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1158 ЦК України, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Згідно зі ст. 1159 ЦК України, особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано.

Статтею 1160 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Частинами 2, 3 статті 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», що відповідно до статті 303 ЦПК апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини третьої статті 27 ЦПК щодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов'язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

При цьому мають враховуватися вимоги частини третьої статті 27 ЦПК про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов'язки.

Особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов'язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання (частина друга статті 208, частина перша статті 212, частина перша статті 304 ЦПК).

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об'єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з'явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, перевіряючи висновки суду першої інстанції надав перевагу письмовим доказам, доданим до апеляційної скарги, зокрема, зауваживши, що протоколом загальних зборів ТОВ АПА «Агросвіт» від 15 квітня 2015 року було прийнято рішення про ліквідацію товариства та призначено ліквідатором Паркулаба В.Г., залишив поза увагою, що такого протоколу матеріали справи не містять, що виключає можливість належного дослідження його змісту.

Зазначаючи, що протоколом загальних зборів ТОВ АПА «Агровіт» від 21 квітня 2015 року було прийнято рішення про скасування рішення оформленого протоколом загальних зборів від 15 квітня 2015 року щодо припинення юридичної особи та відновлення діяльності товариства, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що повноваження Паркулаба В.Г., як ліквідатора діяли лише в період з 15 квітня 2015 року до 21 квітня 2015 року, а тому затверджувати звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, які надавались ОСОБА_6 за період з 06 травня 2015 року до 13 липня 2015 року він не мав права, залишивши при цьому поза увагою, положення ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV, зокрема, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Зі змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців сформованого станом на 16 липня 2015 року № (а.с. 250-259, т. 3), а саме, графи «Відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення»: вбачається, що товариство з 21 січня 2016 року перебуває у стані припинення, за рішенням засновників.

Також, апеляційним судом не надано жодної оцінки змісту протоколів загальних зборів учасників ТОВ АПА «Агросвіт» від 12 лютого 2016 року (а.с. 278-280, т. 3) та від 11 березня 2016 року (а.с. 282-283, т. 3), у яких встановлено, що ОСОБА_6 не є директором ТОВ АПА «Агросвіт» з 01 липня 2015 року та заборонено останньому здійснювати повноваження директора з 12 лютого 2016 року (а.с. 279, т. 3) та з 11 березня 2016 року (а.с. 283, т. 3), тобто не зрозумілим є з якого часу повноваження позивача, як директора ТОВ АПА «Агросвіт» припинено.

Разом з цим, апеляційним судом залишено поза увагою постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року, прийняту за наслідками розгляду адміністративного позову ОСОБА_6 до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Щербини Л.М., Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт», ОСОБА_10, про зобов'язання вчинити певні дії, визнання неправомірними дій (а.с. 212-215, т. 3), яку було залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року (а.с. 216-222, т. 3) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року (а.с. 223-225, т. 3). Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року визнано незаконною та скасовано реєстраційну дію Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Щербини Л.М. № 2001123 від 15 липня 2015 року про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців рішення засновників (учасників) юридичної особи про відміну рішення щодо припинення юридичної особи - ТОВ АПА «Агросвіт»; визнано незаконною та скасовано реєстраційну дію Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Щербини Л.М. № 3001123 від 21 липня 2015 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про зміну керівника і зміну складу підписантів юридичної особи - ТОВ АПА «Агросвіт», відповідно до якої керівником та підписантом ТОВ АПА «Агросвіт» з 21 квітня 2015 року є ОСОБА_10 Зобов'язано Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Щербину Л.М. вчинити дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про скасування реєстраційної дії № 2001123 від 15 липня 2015 року про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців рішення засновників (учасників) юридичної особи про відміну рішення щодо припинення юридичної особи - ТОВ АПА «Агросвіт». Зобов'язано Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Щербину Л.М. вчинити дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про скасування реєстраційної дії № 3001123 від 21 липня 2015 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про зміну керівника і зміну складу підписантів юридичної особи - ТОВ АПА «Агросвіт», відповідно до якої керівником та підписантом ТОВ АПА «Агросвіт» з 21 квітня 2015 року є ОСОБА_10

Вказані обставини мають важливе значення для з'ясування належності повноважень представників ТОВ АПА «Агросвіт».

Апеляційний суд, зазначаючи про те, що адвокат Шамраєв М.Є., який діяв в інтересах ТОВ АПА «Агросвіт» на підставі договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2015 року та додаткової угоди до цього договору від 07 квітня 2015 року, є неналежним представником товариства, не перевірив належність повноважень ОСОБА_6, як директора ТОВ АПА «Агросвіт» на момент укладення договору про правову допомогу, з урахуванням наданих сторонами письмових доказів та положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV.

Приймаючи до розгляду апеляційну скаргу ТОВ АПА «Агросвіт» подану представником ОСОБА_12, якому була надана довіреність за підписом ОСОБА_10, як директором (а.с. 198, т. 3), апеляційний суд не перевірив належним чином, чому останнім не було подано заперечень проти позову та належних і допустимих доказів з цього приводу до суду першої інстанції, оскільки як вбачається з розписок представника ОСОБА_12 (а.с. 167, 170, т. 3) останньому було відомо про наявність даного спору.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та жодним чином не обґрунтував висновків щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд жодним чином не перевірив висновків суду першої інстанції щодо заявлених позовних вимог, підстав позову, які саме правовідносини виникли між сторонами, чи мало місце перерахування позивачем грошових коштів, про повернення яких він ставить питання, в рахунок чого такі грошові кошти перераховувались та чи були вони зараховані на відповідні рахунки відповідача, із зазначенням призначення платежу, натомість вдався до з'ясування належності повноважень представників відповідача.

За таких обставин, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова