Номер провадження: 22-ц/785/3125/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Полякової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Альянс» про зобовязання знести самочинно реконструйоване майно, за апеляційною скаргою приватного підприємства «Альянс» на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив зобовязати приватне підприємство «Альянс» (далі Приватне підприємство) знести самочинно прибудоване нежитлове приміщення - бокс мийки «Люкс», розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 130.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що він проживає у належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1 (далі Квартира). Самочинно прибудувавши до існуючого приміщення мийки ще однин бокс мийки, приватне підприємство позбавило його у доступі до квартири.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його за вказаних у ньому підстав.

Приватне підприємство свого представника у судове засідання не направило. Про час і місце розгляду справи сповіщене належним чином. Причини неявки представника не повідомило. Заяв та клопотань не надало.

За згодою представника позивача справа розглянута у заочному порядку.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Зобовязано приватне підприємство «Альянс» знести самовільно реконструйоване нерухоме майно - нежитлове приміщення - бокс мийки «Люкс», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 130, до попереднього стану, згідно з технічною документацією.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2016 р., заява приватного підприємства від 11.01.2016 р. про перегляд заочного рішення, залишена без задоволення.

Приватне підприємство в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. Його представник у судовому засіданні вважала необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилалася на необґрунтованість скарги. Відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність іншого доступу до квартири позивача інакше як через мийку відповідача.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач є власником земельної ділянки, на якій розташована мийка «Люкс», і примикає до прибудинкової території житлового будинку, в якому знаходиться квартира позивача. Технічною документацією із землеустрою встановлені обмеження щодо користування земельною ділянкою, а саме заборона будівництва та реконструкції обєкту без відповідного дозволу виконкому Одеської міської ради. Проведена реконструкція з прибудови до існуючих боксів мийки ще одного боксу виконана з порушенням вимог ДБН, за відсутні узгоджувальних та дозвільних документів на проведення будівельних робіт, відсутній акт введення його в експлуатацію. Прибудований бокс мийки є обєктом самочинного будівництва, повністю перекрив прохід і проїзд у внутрішній двір, з території якого здійснюється вхід в квартиру позивача. Порушено доступ пожежних машин до квартири позивача (а. с. 47 50).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 376 ЦК України, ст. ст. 26, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі дослідження наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що з 2002 р. приватне підприємство користувалося земельною ділянкою за адресою м. Одеса, вул. Балківська, 130 на підставі договору оренди земельної ділянки від 13.02.2002 р. (а. с. 62 63, 71 74).

Згідно із Свідоцтвом про право власності від 18.02.2004 р., виданого виконкомом Одеської міської ради, зареєстрованим в КП «ОМБТІ та РОН» 07.04.2004 р., приватне підприємство є власником нежитлової будівлі, загальною площею 126,4 кв. м., розміщеною за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 130 (а. с. 65 - 66). У технічному паспорті, складеному у грудні 2003 р. (а. с. 67 70) вказується про наявність одного залу мийки, площею 107,2 кв. м, в якому існують три вїзди, та підсобних приміщень, площею 19,2 кв. м., загальна площа нежитлового приміщення 126,4 кв. м..

Згідно договору купівлі-продажу від 13.09.2014 р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 30.09.2014 р., Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а. с. 19 23, 113 124 зворотня сторона) ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до технічного паспорту від 06.11.2008 р. (а. с. 24 26), квартира є двокімнатною, загальною площею 72,1 кв. м., жилою 45,3 кв. м..

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 28.11.2014 р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 28.11.2014 р., Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а. с. 30 35, 1ё13 124 зворотня сторона) приватне підприємство «Альянс» є власником земельної ділянки, площею 0,0417 га., розміщеної за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 130.

Як у договорі оренди земельної ділянки, так і в договорі купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення вказано цільове призначення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування авто мийки.

У технічній документації із землеустрою від 2009 р., висновку Головного управління Держкомзему у Одеській області про наявність обмежень на використання земельної ділянки від 16.03.2010 р., висновку про можливість продовження строку оренди земельної ділянки, кадастровому номері земельної ділянки (Додаток до договору оренди), акті визначення меж земельної ділянки (а. с. 36 38, 61, 62,) вказується про наявність обмежень у користуванні земельною ділянкою: - Подальше будівництво не передбачено. Заборона будівництва та реконструкції обєкту без відповідного дозволу міськвиконкому (діє на всій площі земельної ділянки).

З кадастрового номеру земельної ділянки, схеми геодезичної служби м. Одеси, технічної документації на геодезичні вишукування по встановленню меж земельної ділянки ПП «Альянс» (а. с. 36, 64, 74а, 79, 96 - 110) вбачається, що належна приватному підприємству земельна ділянка примикає до території, де знаходиться квартира позивача.

До вже існуючої будівлі мийки приватне підприємство прибудувало, шляхом облаштування навісу, між стіною існуючого залу мийки та стіною сусідньої будівлі, та зведення спереду та ззаду стін. Облаштувавши таким чином, ще один окремий зал (бокс) мийки (а. с. 155 зворотня сторона, 159 160).

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що прибудований бокс не є капітальною будівлею, оскільки побудований шляхом облаштування навісу між існуючою стіною мийки та стіною сусіднього приміщення.

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи від 22.10.2015 р. (а. с. 152 160) реконструкція авто мийки «Люкс», розміщеної за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 130, виконана з порушенням будівельних норм та стандартів (не отримано вихідні дані, не розроблена проектна документація з реконструкції; будівельні роботи виконані без реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт, виконання будівельних робіт, підключення обєктів до інженерних мереж і будівель без реєстрації декларації заборонено; відсутній проїзд до будинку, в якому розміщена належна ОСОБА_4 квартира; не забезпечено пожарного проїзду з доступом до квартири ОСОБА_4; другого можливого варіанту доступу до належного ОСОБА_4 приміщення квартири, як через частину належної приватному підприємству земельної ділянки, не існує).

Судом правильно встановлено наявність між сторонами правовідносин щодо самочинного будівництва.

Статтями 26, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що будівництво здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється, в залежності від категорії складності обєктів, шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації або на підставі акта готовності обєкта до експлуатації шляхом видачі сертифікатів.

За правилами, передбаченими ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом на підставі наявних у справі доказів правильно встановлено, що склався певний порядок користування територією, на якій знаходиться квартира позивача, та належною відповідачу земельною ділянкою. Прибудований до існуючого залу мийки ще один бокс мийки є обєктом самочинного будівництва, оскільки він побудований на земельній ділянці, відповідно якої встановлено обмеження у такому будівництві, відсутні будь-які дозвільні та узгоджувальні документи, відсутній розроблений та погоджений проект, відсутній акт введення в експлуатацію. Самочинно прибудувавши до існуючого приміщення мийки ще однин бокс мийки, приватне підприємство позбавило ОСОБА_4 у доступі до належної йому квартири, як це склалося між сторонами до здійснення самочинного будівництва. Порушені протипожежні правила та норми, що зачіпає інтереси позивача. Приватне підприємство не довело наявність іншого підходу до квартири позивача, підїзду до неї пожежних машин.

Колегія суддів приймає також до уваги, що у Свідоцтві про право власності від 18.02.2004 р. (а. с. 65 - 66) вказується про належність приватному підприємству тільки нежитлової будівлі, загальною площею 126,4 кв. м., розміщеної за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 130. Разом з тим у матеріалах справи відсутні жодні докази законності будівництва на земельній ділянці будівлі авто мийки, зокрема акт введення її в експлуатацію тощо.

Суд першої інстанції повно і всебічно зясував обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Витребувані за клопотання сторони апеляційним судом додаткові документи з контролюючих органів (а. с. 242 - 259) про протилежне не свідчать.

Доводи апелянта про те, що бокс мийки збудовано на належній йому земельній ділянці, не спростовують висновків про самочинне будівництво, оскільки існує заборона щодо будівництва на всій земельній ділянці без згоди виконкому Одеської міської ради, відсутній проект будівництва, дозвільні та узгоджувальні документи.

Доводи апелянта щодо відсутності приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю, права звернення до суду з позовом про знесення обєкту самочинного будівництва тільки органу державного архітектурно-будівельного контролю є неспроможними. Будь-яка фізична особа у випадку порушення її прав у результаті здійснення самочинного будівництва не позбавлена права захисту своїх порушених прав та інтересів (ст. ст. 15,16 ЦПК України).

Доводи апелянта про те, що у технічному паспорті від 10.04.2015 р. не вказано будь-якого самочинного будівництва суперечать встановленим по справі обставинам. Доводи щодо наявності у квартирі позивача двох входів, не спростовують встановлені по справі обставини щодо обмеження позивача у доступі до квартири у результаті самочинного будівництва, порушення протипожежних правил.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта щодо невідповідності дійсності висновків суду про здійснення самочинного будівництва на землях загального користування. Вказані посилання суду першої інстанції є хибними та зайвими. Однак, це не впливає на висновок суду про порушення прав позивача.

Помилковими є посилання суду першої інстанції на ст. 29 Закону України «Про планування і забудову території», оскільки цей закон втратив чинність у звязку з прийняттям у 2011 р. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Однак, це також не впливає на висновок суду про порушення прав позивача.

За викладених вище обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги приватного підприємства, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Альянс» - відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_3