Провадження №2/521/4375/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Янкул Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 14.04.2016 року, на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1.

У підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що 14.04.2016 року помер його батько ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, яка, крім іншого, складалася з 1/12 частини зазначеної квартири, та позивач, як спадкоємець першої черги до майна померлого, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності. У звязку з чим позивач не може реалізувати свої спадкові права та змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивача приймала участь у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали до суду заяви в яких зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення та просять розглядати справи без їх участі.

Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 14.04.20146 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.2016 року, актовий запис №3955. Після його смерті відкрилася спадщина на майно померлого, на частину квартири АДРЕСА_2.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів ? частину зазначеної квартири позивачу та відповідачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частках кожному. 1/12 частка квартири заповітом не охоплюється, оскільки належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та не була зареєстрована у встановленому законом порядку, а тому спадкується за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є його діти.

Позивач у встановлений термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак листом нотаріуса ОСОБА_4 №280/02-14 від 22.06.2016 року йому було відмовлено у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності 1/12 частини квартири.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 1/12 частка квартири дійсно належала ОСОБА_3, що підтверджується наступним.

19 червня 1996 року квартира АДРЕСА_3 була приватизована, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису:39, в книзі :168 пр-11. На праві приватної спільної часткової власності, власниками квартири в рівних частках стали: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_5, брат ОСОБА_2, та позивач ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_5, померлої 06.02.2009 року, відкрилася спадщина на ? частку квартири, та 20.11.2009 року державним нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна. В подальшому ОСОБА_3 не звернувся до КП «БТІ та РОН» і не зареєстрував спадкове майно, яке одержав.

Так, ч. 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Право власності на спадкове майно, яке не було належним чином зареєстроване, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації.

Крім того, суд враховує, що в Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно, як на об'єкт нерухомого майна».

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1, яка була досліджена у судовому засіданні, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги та таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права, в тому числі і права власності.

Таким чином, на думку суду, у позивача достатньо правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 357, 1261, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 14.04.2016 року, на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 61,5 кв. м., житловою площею 44,9 кв. м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення

Головуючий