АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.

суддів Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника позивачки - ОСОБА_2, представника банку - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»)

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ«Дельта Банк» про стягнення суми вкладів, відсотків по вкладам та 3% річних від суми боргу,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення суми вкладів, відсотків по вкладам та 3% річних від суми боргу, посилаючись на те, що відповідач незаконно не повертає кошти з її банківських (депозитних) вкладів, строк дії яких закінчився, чим порушує її права.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 20 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 суму неповернутого депозиту в розмірі 47 900 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 15 грудня 2014 року складає 754 904 грн., а станом на 20 березня .2015 року - 1 120 381 грн., суму відсотків у розмірі 2 684,12 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 15 грудня 2014 року складає 42 299 грн., а за курсом станом на 20 березня 2015 року - 62778,76грн.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 суму 3% річних від суми боргу у розмірі 144,30 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 15 грудня 2014 року складає 2 269,44грн., а станом на 20 березня .2015 року - 3368,16 грн.

Стягнуто із ПАТ «Дельта Банк» на корсить ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на поушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити новее рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно з постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію. Тому до правовідносин сторін повинні застосовуватись норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом та пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Суд першої інстанції не врахував положення зазначеного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду, оскільки задоволення вимог кредиторів банку здійснюється у порядку, передбаченому цим Законом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 листопада 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» № 1272, за умовами якого позивачем надано банку грошові кошти в сумі 1 000 доларів США строком зберігання до 10 листопада 2014 року (включно) зі сплатою банком 9% річних./а.с.9, 13/

12 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» №2236, згідно якого позивач передала банку грошові кошти в сумі 15 000 доларів США строком до 26 березня 2014 року з нарахуванням 8,65 % річних. /а.с.10, 14/

12 березня 2014 року сторони уклали договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» №2243, за яким банку передано 15 100 доларів США строком до 26 березня 2014 року з нарахуванням 8,65 % річних./а.с.11,15 /

Також 12 березня 2014 року сторони уклали договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» №246 , відповідно до якого ОСОБА_4 передала банку 16 800 доларів СШАП строком до 26 березня 2014 року з нарахуванням 8,65% річних. /а.с.12, 16/

Після закінчення строків дії вказаних депозитних вкладів, позивач звернулася до банку із заявами про повернення внесених коштів та нарахованих процентів, пороте кошти їй не повернули.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно вимог закону та умов договору банківського вкладу клієнт вправі вимагати від банку повернення коштів з рахунку у будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати кошти у повному обсязі, однак банком на вимогу позивача кошти не повернув, чим порушив умови договору та виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК України.

Однак колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає помилковим з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Відповідно до п.7.1.2 ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2014 року в справі № 3-80гс14.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі.

Як убачається з матеріалів справи, постановою правління Національного Банку України №150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому законом.

Таким чином, починаючи з 03 березня 2015 року, банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.6 ст.2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та /або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з ч.5 ст.36 зазначеного Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Таким чином після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним і має пріоритетне значення над іншими нормами права, що регулюють відносини банківського вкладу.

Місцевий суд викладені положення закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом (20 березня 2015 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок колегії суддів ґрунтується на фактичних обставинах та правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15 та відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим.

Враховуючи викладене, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу та скасовує рішення місцевого суду й ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Керуючись ст.ст.303, 304. 309 п.п.3.4, ст.ст.314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ«Дельта Банк» про стягнення суми вкладів, відсотків по вкладам та 3% річних від суми боргу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І. Пилипчик

Судді: /підписи/ О.В.Прядкіна

В.П.Пікуль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук