У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Локачинського районного суду Волинської області від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «РайфайзенБанк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір в сумі 4 800 євро із сплатою 14,85 % річних на строк до 10 вересня 2018 року включно.

Оскільки позичальник свої вимоги за договором належним чином не виконує, порушує строки погашення кредиту, позивач просив стягнути з ОСОБА_7 заборгованість в розмірі 4 011,42 євро, що еквівалентно 91 347 грн 04 коп.

Заочним рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 25 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30 листопада 2015 року, позов ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 888,91 євро, що еквівалентно 88 550 грн 48 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 10 вересня 2008 року між позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір на суму 4 800 євро з терміном погашення 10 вересня 2018 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14,85 % на рік (а. с. 9-19).

Відповідно до п. 6.1 вказаного договору кредитні кошти перераховано на поточний рахунок позичальника ОСОБА_7, відкритий на його ім'я у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а. с. 20).

Пунктом 9.1 зазначеного кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (у тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору.

Згідно з розрахунком, наданим банком, станом на 20 квітня 2015 року заборгованість позичальника ОСОБА_7 за кредитним договором становить 4 011,42 євро, що еквівалентно 91 347 грн 04 коп., з яких 2 686,70 євро, що еквівалентно 61 180 грн 85 коп., - заборгованість за кредитом; 327,21 євро, що еквівалентно 7 451 грн 14 коп., - заборгованість за процентами за користування кредитом; 997,51 євро, що еквівалентно 22 715 грн 05 коп. - пеня (а. с. 5-8).

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору 12 лютого 2015 року банком було надсилано відповідачу вимогу про необхідність дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором з роз'ясненням подальших дій кредитора (а. с. 19).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ «РайфайзенБанк Аваль», суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_7 порушив взяте на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим вимога банку про дострокове повернення кредиту, процентів за кредитом, стягнення штрафних санкцій є обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач фактично отримав кредит у сумі меншій ніж обумовлено кредитним договором, безпідставні, оскільки підписавши кредитний договір ОСОБА_7 підтвердив факт отримання кредиту та погодився з його умовами. Спірний кредитний договір є чинним та ніким не оспорювався.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається, у зв'язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, відхилити.

Заочне рішення Локачинського районного суду Волинської області від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова