Справа № 296/3640/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участю: секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове право,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 01.03.1994р.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 померла 01.03.1994р., після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1. 06.09.1993р. ОСОБА_4 отримала у відділі приватизації державного житлового фонду м.Житомира свідоцтво №5117 про право власності на житло, яке посвідчує, що спірна квартира дійсно належить їй на праві спільної власності, однак у відділі БТІ не встигла зареєструвати. Після смерті матері позивачка спадщину фактично прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем, однак своїх прав не оформила. Постановою №238 від 17.11.2015р. нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю документу, який посвідчує державну реєстрацію права власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Позивачка у судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та спадкової справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про народження серії ІV-УР №1552370, батьками ОСОБА_5, 27.01.1963р.н., є ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

27.12.1987р. Відділом ЗАГС виконавчого комітету Житомирської міської ради зареєстровано шлюб між ОСОБА_2, 19.02.1965р.н., та ОСОБА_5, 27.01.1963р.н., актовий запис №2889, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Грибинюк», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ТП №282958.

Згідно свідоцтва №5117 від 06.09.1993р. про право власності на житло, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ТП №014389 ОСОБА_4 померла 01.03.1994р.

Як вбачається з довідки ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» №1407 від 01.08.2015р. ОСОБА_4 на день смерті та напротязі 6 місяців до дня смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею проживали ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_7

03.11.2015р. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 №238 від 17.11.2015р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, у звязку з відсутністю документа, який підтверджує державну реєстрацію права власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Приписами ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами 1, 5 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 володіла на праві власності 1/5 частиною квартири АДРЕСА_1, єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого є її донька ОСОБА_1, а іншого порядку оформлення права власності на спадкове майно окрім судового не має, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 27.01.1963р.н., право власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після матері ОСОБА_4, яка померла 01.03.1994р.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Сингаївський