У х в а л а

2 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2015 року та 25 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача та повернення депозитних коштів,

в с т а н о в и л а :

Запорізький районний суд Запорізької області рішенням від 15 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 3 грудня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 про захист прав споживача та повернення депозитних коштів відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 31 грудня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вищезазначені судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 березня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на судові рішення, ухвалені у справі, на підставі пункту четвертого частини четвертої статті 328 ЦПК України, оскільки є ухвала суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

24 травня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2015 року та 25 березня

2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, в якій, на її думку, по-іншому застосовано вказану норму матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що на момент звернення позивачки до суду в ПАТ «Дельта банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію, під час діяльності якої задоволення вимог вкладників банків не здійснюється. Суди також зазначили, що звернення позивачки до банку із заявою про дострокове повернення вкладу не підтверджене належними доказами.

Разом з тим в ухвалі від 16 грудня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишивши без змін ухвалені у справі судові рішення, зазначив, що відповідач повинен був повернути вклад позивачу після закінчення строку його дії, проте не виконав узятих на себе зобов'язань.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 20 квітня 2016 року, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд рішення суду касаційної інстанції, суд установив відсутність неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права та відмовив у задоволенні заяви. У зазначеній постанові Верховного Суду України не було викладено висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Крім того, подана заява в частині вимог про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 25 березня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною третьою статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2016 року про відмову у відкритті касаційного провадження з передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 ЦПК України підстави не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачений пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, тому що вона не перешкоджає провадженню у справі, заява ОСОБА_4 про перегляд зазначеної ухвали підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача та повернення депозитних коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 31 грудня 2015 року відмовити.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема