Справа № 643/3839/14-ц
Провадження № 2/643/22/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Московський районний суд м.Харкова в складі : головуючого судді - Єлізарова І.Є , при секретарі-Куліш А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, про визнання недійсною довіреності та визнання недійсним договору дарування .

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними: заповіт від 25 лютого 2013 року, складений ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстровим №194; довіреність від 26 березня 2013 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі за № 377, на підставі якої ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_2 подарувати ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1; договір дарування квартири №36, що знаходиться за адресою : місто Харків, пр. Тракторобудівників 126-Б,укладений 02 квітня 2013 року між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності від 26 березня 2013 року та ОСОБА_3 ,посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за №417. Також просить скасувати державну реєстрацію договору дарування квартири №36 за адресою: місто Харків, пр. Тракторобудівників 126-Б, укладеного 02 квітня 2013 року між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності від 26 березня 2013 року та ОСОБА_3 ,посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 та стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь всі судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 вересня 2011 року ОСОБА_5 склала заповіт , згідно якого заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру №36,що знаходиться по пр.Тракторобудівників у будинку №126-Б в місті Харкові, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у рівних частках кожному. 30.11.2013 року ОСОБА_5 померла. 25.02.2014 року ОСОБА_1 в державній нотаріальній конторі було повідомлено ,що 25 лютого 2013 року, ОСОБА_5 склала заповіт на ОСОБА_3, а 26.03.2013р. видала довіреність , а потім подарувала квартиру ОСОБА_3 У позовній заяві від 14.08.2014р. зазначає, що ОСОБА_5 була хвора на психічну хворобу ,не розуміла зміст правочинів і не усвідомлювала значення своїх дій, не розуміла українську мову, при складанні правочинів її воля формувалася не вільно і не відповідала волевиявленню та мало місце зловмисна домовленість представника ОСОБА_5- ОСОБА_2 із другою стороною - ОСОБА_3 В уточненої позовної заяві від 21.12.2015 року позивач посилається на те, що є обґрунтовані сумніви ,що ОСОБА_5 ставила свій підпис в заповіті і довіреності на розпорядження своєї квартирою, три оскаржувані правочини були посвідчені одним і тим же нотаріусом.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідачі, їх представник позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність на необґрунтованість.

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що при посвідченні заповіту нотаріусом було проведено бесіду , перевірена дієздатність особи та розяснено всі наслідки правочину..

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного:

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено , що 15 вересня 2011 року ОСОБА_5 склала заповіт , згідно якого заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру №36,що знаходиться по пр.Тракторобудівників у будинку №126-Б в місті Харкові, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, у рівних частках кожному.

25 лютого 2013 року, складений заповіт ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстровим №194;

26 березня 2013 року, посвідчена довіреність приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі за № 377, на підставі якої ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_2 подарувати ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1;

02.04.2013 року договір дарування квартири № 36 ,що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Тракторобудівників 126-Б,укладений 02 квітня 2013 року між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності від 26 березня 2013 року та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за №417.

30.11.2013 року ОСОБА_5 померла.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 2 статті 1257 ЦК України встановлено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними визначенні ст. 225 ЦК України. Частинами, 1,2 цієї статті встановлено, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 2 п. 18 постанови від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Судом за клопотанням позивача було призначено комісійну судово- медичну експертизу.

Згідно висновку № 132/КЕ/2015пп встановлено, що ОСОБА_5 на період підписання заповіту від 25.02.2013 року та в період підписання довіреності 26.03.2014 року могла в повному обсязі розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Допитані в судовому засіданні свідки : ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10 пояснили , що спілкувались з ОСОБА_5 , вона розуміла значення своїх дій , не виявляла провалів у памяті та була при здоровому глузді.

Таким чином, позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження недійсності заповіту від 25 лютого 2013 року, складеного ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстровим №194; довіреності від 26 березня 2013 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі за № 377, на підставі якої ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_2 подарувати ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та договору дарування квартири №36, що знаходиться за адресою : місто Харків, пр. Тракторобудівників 126-Б,укладений 02 квітня 2013 року між ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності від 26 березня 2013 року та ОСОБА_3 ,посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за №417, а тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 203,207,215,225,1247 ,1254,1257 ЦК України , ст.ст. 209,218 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, про визнання недійсною довіреності та визнання недійсним договору дарування -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_11