Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2517/15-ц
провадження № 2/632/49/16
18 лютого 2016 р. м. Первомайський
У Х В А Л А

Іменем України

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі - судді Библів С.В., секретаря Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Первомайському Харківської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді Библів С.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчатися, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки усіх видів заробітку до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку.

Після початку розгляду справи по суті позивачкою заявлено відвід судді Библів С.В. з підстав його упередженості та однобокості по відношенню до сторони позивача, оскільки нібито суддя затягує розгляд справи та безпідставно задовольняє клопотання сторони відповідача та рекомендує їй заявляти клопотання.

Представник відповідача заперечував проти задоволення відводу, оскільки не вбачає в діях судді упередженості.

Суд, заслухавши пояснення сторін встановив такі обставини: згідно п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. Такою обставиною сторона відповідача вважає упередженість та необєктивність судді при розгляді справи.

Відповідно до ст.ст. 57-61 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Предметом доказування у даному спорі є право на аліменти, можливість їх сплати та їхній розмір, а відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч.1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Щодо затягування розгляду справи та задоволення клопотань сторони відповідача суд має зазначити таке: у перше судове засідання 17.01.2015 року сторона відповідача не прибула через неналежне повідомлення; у другому судовому засіданні 18.01.2016 року представником відповідача заявлено клопотання про надання судового запиту про місце реєстрації сина сторін, оскільки, на його думку, це може вплинути на підсудність справи; у третьому засіданні 04.02.2016 року не знайшли відповідей з боку представника відповідача декілька питань сторони позивача, для чого необхідно було допитати відповідача особисто; у четвертому судовому засіданні 08.02.2016 року суд відповідно до ст. 182 СК України суд поцікавився станом здоровя відповідача, який перший раз прибув до судового засідання. Останній повідомив, що має певне захворювання хребту, проте, медичного документу не надав, оскільки його йому лікарнею ще не надано, але адвокатський запит зроблено і предявлено судові. Питання суду щодо стану здоровя відповідача не є рекомендацією стороні відповідача заявляти певні клопотання, а є обовязком суду для повного всебічного та обєктивного розгляду справи, тому, суд надав строк у 10 днів для предявлення медичного документу, оскільки стан здоровя платника аліментів прямо впливає на розмір стягуваних аліментів.

З огляду на викладене, суд вважає, що при розгляді справи суддя Библів С.В. не виявив упередженості та необєктивності у прийнятті рішень з приводу того чи іншого клопотання.

Крім того, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Вказаних же обставин суд не встановив.

Враховуючи вказане, суд вважає заявлений відвід судді Библів С.В. безпідставним та необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Керуючись ст. ст. 20, 21, 23-25, 208 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відвід головуючого судді Библів С.В. від участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчатися - залишити без задоволення.

Ухвала в порядку ст. 293 оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4