АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2117/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 міської ради - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_6 міської ради, комунального підприємства "Соснівська служба утримання будинків" про визнання членом сімї наймача та визнання наймачем квартири, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_6 міської ради, КП «Соснівська служба утримання будинків» ОСОБА_6 міської ради про визнання членом сімї наймача та визнання наймачем квартири.

Обґрунтовуючи позов тим, що в 2010 році вона познайомилася з ОСОБА_9 Вони почали спілкуватися та підтримувати дружні відносини. Пізніше вона познайомила його зі своїм сином і в 2012 році ОСОБА_9 запропонував їй та її сину переїхати до нього в кімнату гуртожитку за адресою: м. Черкаси, вул. Одеська, 14а кім. 29.

На підтвердження факту проживання однією сімєю позивач надала акти опитування сусідів від 15.10.2015 року та від 16.02.2016 року.

16.06.2015 року за згодою ОСОБА_9, ОСОБА_8 та її син були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кім. 29.

У січні 2016 року за проханням ОСОБА_9 ОСОБА_8 звернулася до КП «Соснівська СУБ» з вимогою перевести особовий рахунок на кім. 29 по вул. Одеській, 14а в м. Черкаси на своє імя. Однак їй було відмовлено в звязку тим, що вона не є членом сімї наймача, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та остаточно просив:

- визнати ОСОБА_8 членом сімї наймача ОСОБА_9, на якого відкрито особовий рахунок на кімнату № 29 по вул. Одеській, 14а в місті Черкаси;

- визнати ОСОБА_8 наймачем кімнати № 29 по вул. Одеській, 14а в місті Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року позов було задоволено.

Визнано ОСОБА_8 членом сімї наймача ОСОБА_9, на якого відкрито особовий рахунок на кімнату № 29 по вул. Одеській, 14а в місті Черкаси.

Визнано ОСОБА_8 наймачем кімнати № 29 по вул. Одеській, 14а в місті Черкаси.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, у серпні 2016 року представник ОСОБА_6 міської ради - ОСОБА_11 звернулася з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи яку, зазначає, що судом не було достовірно встановлено, чи дійсно ОСОБА_8 постійно проживає з ОСОБА_9 в кімнаті 29 по вул. Одеській, 14а в місті Черкаси, а прийняті до уваги судом показання відповідача ОСОБА_9 та акти опитування сусідів, на думку апелянта, є неналежним доказом, адже сусіди не викликалися до суду та не надавали безпосередньо пояснень в суді.

Також представник апелянта зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_9 і ОСОБА_8 ведуть спільне господарство, лише шляхом їх особистих пояснень. Проте суд, не перевірив цього факту, а саме: яким чином сторони мають спільний бюджет, де працюють, за які кошти утримують кімнату, та дитину ОСОБА_8

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції порушив норму ст. 61 ЖК України, фактично визнавши своїм рішенням двох наймачів одного житлового приміщення.

Апелянт просить суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Даним критеріям оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_8 послалася на те, що з 2012 року вона та її повнолітній син проживали разом з ОСОБА_9 однією сімєю в кімнаті №29 гуртожитку за адресою: м. Черкаси, вул. Одеська, 14а, наймачем якої був ОСОБА_9 А 16.06.2015 року, за згодою ОСОБА_9, ОСОБА_8 та її син були зареєстровані за вказаною адресою. Але, не зважаючи на її спільне проживання з ОСОБА_9, відповідач відмовився переводити на її імя особовий рахунок на кім. 29 по вул. Одеській, 14а в м. Черкаси /а.м.7/. У звязку з чим, пославшись на норми ст.64 ЖК України, вона звернулася в суд за захистом з указаними вимогами.

Суд погодився з доводами та вимогами ОСОБА_8 і, розглянувши її позовну заяву, задовольнив позов, ухваливши рішення, яким визнав ОСОБА_8 членом сімї наймача ОСОБА_9, на якого відкрито особовий рахунок на кімнату № 29 по вул. Одеській, 14а в місті Черкаси та одночасно визнав ОСОБА_8 наймачем кімнати № 29 по вул. Одеській, 14а в місті Черкаси.

Обґрунтовуючи рішення, як на підставу задоволення позовних вимог, суд послався на ту обставину, що позивач проживає та зареєстрована в кімнаті №29 по вул. Одеська,14-а в м. Черкаси, сплачуючи за ком послуги, і веде з наймачем спільне господарство, та керувався норми ч.2.4 ст.3 СК України, ст.64,65,106 ЖК України.

Але висновки суду першої інстанції є помилковими, а рішення таким, що не відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та правовим позиціям Верховного Суду України щодо правозастосування норм ст.64-65 ЖК України.

Зокрема у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року по справі № 6-60цс12 висловлено правову позицію, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обовязки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР).

Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сімї наймача.

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

А суд першої інстанції всіх обставин, які належало зясувати, не встановив та залишив поза увагою і не спростував заперечень представника відповідача ОСОБА_6 міської ради щодо підстав вселення ОСОБА_8 з повнолітнім сином у кімнаті №29 по вул..Одеська,14-а в м. Черкаси, не як членів сімї наймача, а як осіб правовий статус яких не визначений /а.с.5/.

Позивач в позові вказує, що вона проживала з ОСОБА_9 як чоловік та жінка тривалий час з 2012 року, з чим помилково погодився суд, визнаючи позивача членом сімї наймача, не врахувавши тієї обставини, що ОСОБА_9 на час звернення ОСОБА_8 до суду та виникнення спору (23.03.2016р.) /а.с.3/ був одружений з іншою особою ОСОБА_12, на яку також виписувався ордер на вселення у вказану кімнату /а.с.6/ та з якою ОСОБА_9 розірвав шлюб лише 14 червня 2016 року. Хоча про це заявляла представник ОСОБА_6 міської ради, заперечуючи проти позову.

Тому, враховуючи положення ст.25 СК України, якою передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, ця обставина перешкоджає визнанню ОСОБА_8 членом сімї ОСОБА_9, навіть за доведеності спільного проживання вказаних осіб. Крім того позивач не довів, що сторони мають спільний бюджет, не перевірив де вони працюють, за які кошти утримують кімнату, а суд залишив поза увагою відсутність належних доказів на доведення цих обставин. А враховуючи, що ОСОБА_9 надавав згоду на вселення позивача в кімнату не як члена його сімї, а як інших осіб (що передбачено ч.1 ст.65 ЖК України), про що свідчить довідка надана КП «Соснівська СУБ» /а.с.5/, то надані позивачем акти опитування сусідів на які посилався ОСОБА_8 /а.с.8-9/, не є належними доказами на підтвердження факту проживання ОСОБА_8 і ОСОБА_9 саме як членів сімї в розумінні ст.3 СК України.

У звязку з чим підстави для визнання ОСОБА_8 членом сімї ОСОБА_9 відсутні і в задоволенні даних вимог позову належить відмовити.

Відповідно, помилковими також є й висновки суду про наявність підстав для визнання судовим рішенням ОСОБА_8 наймачем кімнати № 29 по вул. Одеській, 14а в місті Черкаси, оскільки позивач не є членом сімї наймача, а отже й права на переведення на неї особового рахунку не має. Тому підстави для задоволення й цих вимог позивача також відсутні.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невірно оцінив надані сторонами докази та помилково вважав доведеною наявність у позивача підстав для задоволення позову, чим допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, то рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року у даній справі належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_6 міської ради, комунального підприємства "Соснівська служба утримання будинків" про визнання членом сімї наймача та визнання наймачем квартири.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 міської ради - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_6 міської ради, комунального підприємства "Соснівська служба утримання будинків" про визнання членом сімї наймача та визнання наймачем квартири скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_6 міської ради, комунального підприємства "Соснівська служба утримання будинків" про визнання членом сімї наймача та визнання наймачем квартири відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :