У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Леванчука А.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» КадироваВладислава Володимировича, в інтересах якого діє Матвєєв Віталій Юрійович, на рішення апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту -ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що 03 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останній надано кредит в розмірі 189 295,00 доларів США, з терміном повернення 31 серпня 2023 року із сплатою 13,30 % річних за користування кредитом.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та Національним Банком України, був укладений договір про передачу активів, згідно з яким ТОВ «Український промисловий банк» відступило АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за вищевказаним кредитним договором.

Оскільки боржник ОСОБА_6належним чином не виконує свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просив стягнути з неї заборгованість за кредитним договоромстаном на 16 грудня 2013 року в розмірі 631 161,68 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким в позовних вимогах ПАТ «Дельта Банк» відмовлено з підстав передчасного звернення до суду.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., в інтересах якого діє Матвєєв В.Ю., просить змінити судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав, апеляційний суд виходив із того, що позивач передчасно звернувся до суду з указаним позовом, оскільки не направляв позичальнику, у передбаченому договором порядку, письмової вимоги про дострокове повернення кредиту.

Однак з такими висновками суду першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 03 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останній надано кредит у розмірі 189 295,00 доларів США, з терміном повернення 31 серпня 2023 року із сплатою 13,30 % річних за користування кредитом.

ТОВ «Український промисловий банк» 30 червня 2010 року відступило право вимоги, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_6

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_6 утворилась заборгованість, яка станом на 16 грудня 2013 року становить 631 161,68 грн.

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості 06 лютого 2014 року 2013 року.

Відповідач наполягала на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В даному випадку кредитним договором передбачено, що сплата кредиту та процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 1 051,00 грн доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту (п. 2.4 кредитного договору).

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Крім того, пунктом 6.2 кредитного договору передбачений порядок дострокового повного погашення кредитної заборгованості. Зокрема, вказаним пунктом передбачено, що позичальник зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів з дати отримання позичальником вимоги банку про дострокове повне погашення кредитної заборгованості повернути суму заборгованості.

Отже, умовами кредитного договору передбачена можливість встановлення нового строку виконання зобов'язання, а саме - повне дострокове погашення кредиту повинно відбутися через тридцять днів після отримання позичальником досудової вимоги про повне дострокове погашення боргових зобов'язань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив із того, що банком було змінено строк виконання основного зобов'язання з 31 серпня 2023 року на 16 квітня 2009 року, що підтверджується вимогою банку від 26 березня 2009 року про дострокове повне виконання зобов'язань, а з позовом банк звернувся до суду лише 06 лютого 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що направлення вимоги про дострокове повне виконання зобов'язань не свідчить про встановлення банком нового строку виконання зобов'язань за кредитним договором, оскільки п. 6.2 кредитного договору передбачено порядок встановлення нового строку виконання зобов'язання - через тридцять днів після отримання позичальником досудової вимоги про повне дострокове погашення боргових зобов'язань, а в матеріалах справи відсутні докази отримання позичальником вказаної вимоги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вказаних порушень не врахував, не з'ясував належним чином, коли перестала ОСОБА_6 виконувати умови кредитного договору, та чи не пропустив банк строк звернення до суду з вказаним позовом, оскільки позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що банк звернувся до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту передчасно, оскільки не надав доказів на підтвердження отримання ОСОБА_6 вимоги банку про дострокове погашення боргових зобов'язань, як це передбачено п. 6.2 кредитного договору.

Однак, суд апеляційної інстанції, не звернув уваги на те, що п. 6.2 кредитного договору передбачено право банку, а не обов'язок, вимагати від позичальника дострокового повного виконання зобов'язань за кредитним договором, і ненадання банком доказів отримання ОСОБА_6 вимоги про дострокове погашення боргових зобов'язань не свідчить про те, що банк не має права вимагати повернення кредиту в судовому порядку.

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, судами з`ясовувались неналежним чином, чим порушено норми процесуального права ( ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України) і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, в інтересах якого діє Матвєєв Віталій Юрійович, задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова А.О. Леванчук Г.І. Мостова М.І. Наумчук