Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3919/15-ц
Провадження № 2-п/553/10/2016
У Х В А Л А

Іменем України

02.06.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Босяк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року заявник - відповідач по справі ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2016 року, посилаючись на те, що останній не був належним чином повідомлений про розгляд справи, хоча при цьому був присутнім в попередньому судовому засіданні, що вказувалось останнім в заяві. При цьому, в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення заявником вказано, що підпис на заяві написаної ним про розгляд справи у його відсутність не відповідає його оригінальному підпису та більше того, позивачкою не було, на думку останнього, надано доказів для вирішення позову про розірвання шлюбу, тому з цих підстав просив скасувати заочне рішення, визнати його заяву про розгляд справи у його відсутність недійсною та переглянути справу.

Ухвалою суду від 03 березня 2016 року дану заяву було залишено без руху, надано заявнику час для усунення недоліків, які останнім були усунуті у строк визначений ухвалою суду.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 24 березня 2016 року дану заяву прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання призначене на 02 червня 2016 року на 9 год. 00 хв. заявник ОСОБА_1 не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчить в матеріалах справи власноручний підпис ОСОБА_1 на судовий розписці, яку останнім отримано 17 травня 2016 року.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд заяви у її відсутність, проти задоволення заяви категорично заперечувала, оскільки вона з заявником останні два з воловиною роки не проживають разом, відновлення сімї є неможливим.

Частиною статті 231 ЦПК України визначено, що неявка осіб, належним чином повідомлених про день та час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню за наступних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 подана у строк з моменту отримання заявником заочного рішення по справі, що перевірялося судом під час її подачі до суду.

Суд не приймає до уваги обставину, вказану заявником ОСОБА_1, щодо того, що його заява про слухання справи у відсутність та визнання позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу датована 23 листопада 2015 року є такою, що не відповідає дійсності, оскільки написана не ним безпосередньо, оскільки дані твердження є недоведеними та базуються на поясненнях заявника.

Так, як вбачається з заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення останнім ставиться вимога про визнання його заяви датованої 23 листопада 2015 року недійсною, таким чином останнім визнається факт існування заяви вказаного характеру. Поряд з цим, при візуальному огляді підпису ОСОБА_1 на заяві та з підписами, які маються в паспорті громадянина України та підписах на судових розписках та заяві про перегляд заочного рішення вони не мають суттєвих розбіжностей, при цьому в ході розгляді даної заяви 17 травня 2016 року ОСОБА_1 вказувалось про те, що ним підписувалась вказана заява, а текст даної заяви було виконано ОСОБА_2 і про її зміст в момент її підписання йому було відомо, що вказує про неспроможність вищевказаних тверджень останнього щодо недійсності його заяви від 23.11.2015 року.

Більше того, в попередньому судовому засіданні по розгляду цивільної справи, в якому ОСОБА_1 дійсно був присутнім судом повідомлялось останнього про існування даної заяви, яка ним не була відкликана в попередньому судовому засіданні 26.11.2015 року, що вкотре підтверджує вищевикладені висновки суду та вказує про відсутність підстав для перегляду заочного рішення.

Твердження заявника про те, що судом не було прийнято до уваги те, що він з позовом не погоджується, також не відповідають дійсності та суперечать матеріла справи, оскільки цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 була призначена до попереднього судового засідання 26 листопада 2015 року та за правилами попереднього судового розгляду судом ухвалюється рішення на даній стадії процесу в разі беззаперечного визнання позову відповідачем, в разі не визнання позовних вимог відповідачем, судом вирішується питання про призначення справи до судового розгляду з метою зясування обставин справи, що судом і було вчинено, призначивши справу до судового розгляду на 18 грудня 2015 року.

Судом справа призначалась до судового розгляду протягом тривалого проміжку часу, а саме 18 грудня 2015 року, 18 січня 2016 року та 01 лютого 2016 року, але відповідач жодного разу в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомляв. При цьому, в обґрунтування своєї неявки в судове засідання 18 грудня 2015 року ОСОБА_1 було надано розпорядження з ОМВК, як підставу поважності неявки в дане судове засідання, надану останнім лише при розгляді заяви про перегляд заочного рішення.

Будь-яких документів щодо поважності неявки в інші судові засідання заявником суду не надано та не було повідомлено про їх існування і в судовому засіданні по розгляду даної заяви.

Вказані твердження, які зазначені заявником, як обґрунтування поважності неявки в судове засідання носять безпідставний та надуманий характер, оскільки є по своїй природі неспроможними.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження поважності причини неявки його в судові засідання на 18 січня 2016 року та 01 лютого 2016 року , а також доказів, що мають істотне значення для вирішення справи, суду взагалі не надано.

Згідно п. 1ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, є такою, що не підлягає задоволенню, в звязку з безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208-210, 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3