Справа № 309/3989/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року м. Ужгоро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Дроботя В.В.

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участі ОСОБА_1,та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та позову ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, виконкому Хустської міської ради про зобовязання відповідача знести самовільно споруджену споруду, скасування рішень виконкому Хустської міської ради,

В С Т А Н О В И Л А:

У 2010 році ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що між нею та відповідачами склались неприязні стосунки, які викликані тим, що відповідачі в порушення норм та правил добросусідських відносин створюють їй перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном. Згідно рішення XXXI сесії І скликання Хустської міської ради №613 від 25.10.2001 року відповідачу ОСОБА_1 виділено земельну ділянку, площею 0,015 га для влаштування окремої під'їзної дороги до його домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідачі самовільно захопили частину земельної ділянки розміром 0,0037 га, яка їм не відводилась. Ці порушення виявлено комісією Хустської міської ради та викладено в листі від 19.08.2011 року. Комісією Хустської міської ради за заявою ОСОБА_1, 17.09.2012 року, складено відповідний акт, згідно якого частина земельної ділянки у розмірі 0,0387 га та 0,0052 га, за матеріалами розроблених ліцензійною організацією ТОВ «Моя земля» є не придатні для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, так як через дані частини земельної ділянки проходить водопровід, каналізаційний відвід та газопровід.

Позивач ОСОБА_4 побудувала господарську споруду - сарай на земельній ділянці, що належить їй на праві приватної власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-013-00189 від 30.11.1994 року.

Однак, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почали робити перешкоди позивачці у проведенні цих будівельних робіт і ОСОБА_4 звернулася до Хустської міської ради з заявою про прийняття мір щодо них. Згідно акту комісії Хустської міської ради від 16.05.2014 року, встановлено, що комісія не бачить причин для перешкоджання ОСОБА_4 у проведенні штукатурних робіт власної господарської споруди. Комісією рекомендовано ОСОБА_5 дати згоду на проведення будівельних робіт. Однак, відповідачі і надалі перешкоджають та не дозволяють проводити вказані роботи, при цьому порушують законні права ОСОБА_4 щодо вільного та безперешкодного користування її власністю.

Рішенням Хустського районного суду від 13.08.2014 року позов ОСОБА_4 задоволено та зобовязано ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не чинити перешкод у проведенні штукатурних робіт господарської будівлі, на власній земельній ділянці біля будинку №2 по вул. Вокзальній в м. Хуст.

Внаслідок дій відповідачів позивачу ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди на суму 10500 гривень, 10000 грн. моральної шкоди, яка виражається у перенесенні нею стресу у зв'язку з тим, що відповідачі декілька разів погрожували їй та будівельникам фізичною розправою, постійно влаштовують сварки з позивачкою та будівельниками, які проводять ремонтні роботи. Внаслідок цих постійних сварок, ОСОБА_4 втратила сон, постійно напружена, нервує і все це відображається на її здоров'ї.

Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на її користь суму 10500,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди. 25.05.2015 року представник позивачки ОСОБА_3 подав заяву про збільшення позовних вимог в частині матеріальної шкоди до 25500 грн.

11.11.2015 року представник позивача ОСОБА_3 подав суду заяву про уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідачів 31992,72 грн. матеріальної шкоди та 3500 грн. моральної шкоди .

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Хустська міська рада про зобовязання відповідача знести самовільно споруджену споруду, скасування рішень виконкому Хустської міської ради. В обґрунтування позову посилаються на те, що позивачі разом із відповідачкою проживають у чотирьохквартирному будинку № 2 по вул. Вокзальній у м. Хуст.

За всі роки проживання по сусідству у сторін склались неприязні стосунки. Неодноразово позивачі передавали їхні спори на вирішення суду та правоохоронних органів.

30.11.1994 року ОСОБА_4 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 013-00189 для ведення особистого підсобного господарства. ОСОБА_1, ОСОБА_5 свою присадибну земельну ділянку приватизувати не можуть через постійні перешкоди ОСОБА_4 у цьому.

Згідно рішення сесії Хустської міської ради № 613 від 25.10.2001 р. ОСОБА_1 було надано земельну ділянку площею 0, 015 га для влаштування окремої під'їзної дороги до домоволодіння за рахунок земельної ділянки ВУВКГ. Для влаштування цієї під'їзної дороги його сімєю затрачено великі кошти та власні сили.

У 2011 році ОСОБА_4 розпочала прямо перед облаштованою позивачами дорогою, на межі своєї земельної ділянки самочинне будівництво невідомої споруди. Після звернень до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на відповідачку було накладено штраф за самочинне будівництво та винесено припис про усунення допущених порушень.

Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 51 від 01.02.2012 р. ОСОБА_4 надано дозвіл на продовження самовільно розпочатого будівництва господарської споруди - кролятника на власній земельній ділянці по вул. Вокзальній, 2/3 у м. Хуст. Збудована відповідачкою будівля не схожа на кролятник ні технічно, ні функціонально.

Позивачам стало відомо, що у 2012 році головним архітектором міста на підставі вказаного рішення виконавчого комітету було погоджено будівельний паспорт на господарську будівлю, а не кролятник, як вказано у рішенні органу місцевого самоврядування. Будівельний паспорт видавався вже на частково збудовану будівлю, по якій видно, що це є невеличкий житловий будиночок із гаражем на першому поверсі, не схожим на господарську будівлю.

Після ознайомлення з будівельним паспортом позивачам стало відомо, що відповідачка порушила правила і норми будівництва.

Відповідно до будівельного паспорту будівля має прямокутну форму розмірами 3,60 м х 7 м. не має перешкоджати облаштованому позивачами заїзду. Фактично ж, будівля трапецевидної форми розмірами 5,6 м. х 8,5 м., що є відхиленням від проекту будівництва та перекрила позивачам доступ до заїзду, здійснено нею впритул до двору загального користування перед вікнами квартири позивачів без врахування інтересів та без погодження інших співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Будівля, збудована ОСОБА_4 є самочинним будівництвом і до неї мають застосовуватись норми чинного законодавства щодо відповідальності за такі дії.

Такими самочинними діями позивачка створила позивачам перешкоди у користуванні їхньою земельною ділянкою, оскільки будівництво розпочате відповідачкою на межі їхніх земельних ділянок без їхнього погодження, перегородивши їм доступ до заїзду. Самовільними діями щодо відхилення від будівельного паспорту відповідачка створила позивачам перешкоди, оскільки у будівельному паспорті їхній заїзд залишається вільним, а на факті він перекритий самовільною будовою.

Позивачі просять суд зобов'язати відповідачку ОСОБА_4 за власний рахунок знести самовільно побудовану з істотним відхиленням від будівельного паспорта та рішення виконавчого комітету Хустської міської ради на власній земельній ділянці сільськогосподарського призначення будівлю.

07.05.2015 року представник позивачів ОСОБА_2 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просив зобовязати відповідача ОСОБА_4 знести самовільно збудовану споруду, скасувати рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №70 від 29.12.2010 року та №51 від 01.02.2012 року.

Ухвалою Хустського районного суду від 10 червня 2015 року позови ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Хустська міська рада зобовязання відповідача знести самовільно споруджену споруду, скасування рішень виконкому Хустської міської ради обєднані у одне провадження. За ухвалою суду за згодою сторін виконком Хустської міської ради визнано відповідачем по справі.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Хустська міська рада зобовязання відповідача знести самовільно споруджену споруду, скасування рішень виконкому Хустської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Також не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: скасувати рішення в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у чотирьохквартирному будинку № 2 по вул. Вокзальній у м. Хуст: ОСОБА_4М у квартирі №3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 - у квартирі №4. Між ними склалися неприязні стосунки, породжені спорами щодо землекористування.

30.11.1994 року на підставі рішення 17 сесії 21 скликання Хустської міської ради народних депутатів від 27.05.1994 року ОСОБА_4 було видано державний акт на право власності серії ЗК № 013-00189 на земельну ділянку площею 0,1777 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою м. Хуст, вул. Вокзальна,2.

Рішенням 31 сесії 1-го скликання сесії Хустської міської ради № 613 від 25.10.2001 р. ОСОБА_1 було надано земельну ділянку площею 0, 015 га для влаштування окремої під'їзної дороги до домоволодіння по вул. Вокзальній №2/4 за рахунок земельної ділянки ВУВКГ.

У 2011 році ОСОБА_4 розпочала перед облаштованою ОСОБА_1 дорогою, на межі своєї земельної ділянки самочинне будівництво господарської споруди. Після звернень ОСОБА_1 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво та внесено припис про усунення допущених порушень.

Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 51 від 01.02.2012 р. ОСОБА_4 надано дозвіл на продовження самовільно розпочатого будівництва господарської споруди - кролятника на власній земельній ділянці по вул. Вокзальній, 2/3 у м. Хуст.

Суд вірно константував, що будівля, збудована ОСОБА_4 розпочата будівництвом як самочинне будівництво.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Рішенням Хустського районного суду від 13.08.2014 року позов ОСОБА_4 задоволено та зобовязано ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не чинити перешкод у проведенні штукатурних робіт господарської будівлі, на власній земельній ділянці біля будинку №2 по вул. Вокзальній в м. Хуст.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 09 грудня 2014 року рішення Хустського районного суду від 13 серпня 2014 року скасовано, у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності відмовлено.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків встановлених ч.2 ст. 167 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ОСОБА_4 помилково вважала подану доказову базу достатньою для задоволення позову, доводи позову щодо порушення прав позивача та щодо зобовязання не чинити перешкод у проведенні будівельних робіт і відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди грунтуються на припущеннях.

Однак, Рішення Хустського районного суду від 27.11.2015 року в частині відмови позовних вимог таким вимогам не відповідає.

Так, згідно із вимогами ч. 1 ст. 38 ЦПК України, у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Крім того, Верховний Суд України 24 червня 2015 року, ухвалив постанову у справі № 6-381цс15, предметом якої був спір про знесення самочинного будівництва. Суд зробив правовий висновок, про те, що згідно із частиною сьомою статті 376 ЦК України в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Крім того, з урахуванням змісту частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути й інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого обєкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок (Постанова ВС 6-180цс14 від 19.11.2014 р.).

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 року, зокрема частини 2 статті 37 передбачено, що дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Тобто, повноваженнями відносно надання дозволу на виконання будівельних робіт виконавчий комітет не наділений, а тому і позбавлений повноважень надавати дозвіл на продовження будівництва самочинно збудованого об'єкту нерухомого майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні. Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року змінити в частині відмови в задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Зобовязати ОСОБА_4 знести самовільно споруджену споруду.

Скасувати рішення виконкому Хустської міської ради №70 від 29.12.2010 року та № 51 від 01.02.2012 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його постановлення і може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді