Провадження № 22-ц/773/25/16 Категорія: 81 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Свистун О.В.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника субєкта оскарження ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеною скаргою. Вказувала на ті обставини, що 16 17 липня 2015 року, на виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 03 червня 2014 року і за виконавчим листом, виданим цим же судом 10 грудня 2014 року, державним виконавцем Першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4 проводилось виселення її із неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

Крім того заявник зазначала, що про виселення вона не була належно повідомлена, дана виконавча дія була розпочата без її участі і проводилась у присутності посторонніх осіб, та без вжиття державним виконавцем необхідних заходів для збереження наявного у жилому приміщенні майна її сімї.

Також вказувала, що під час проведення виконавчих дій безпідставно було виселено і її чоловіка ОСОБА_7, який не був зазначений у виконавчому листі.

Неодноразово уточнюючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 просила суд визнати дії субєкта оскарження державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4 під час проведення виселення неправомірними та визнати незаконною і скасувати постанову від 27.07.2015 року про закінчення виконавчого провадження.

25 серпня 2015 року, під час розгляду справи, ухвалою Луцького міськрайонного суду до участі у справі було залучено як заінтересовану особу стягувача ОСОБА_8

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_9 задоволено частково. Постановлено визнати незаконними дії державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4, а саме щодо неналежного повідомлення заявниці ОСОБА_1 про день і час примусового виселення та скасовано постанову державного виконавця від 27.07.2015 року про закінчення виконавчого провадження.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_1 просить скасувати її як незаконну, прийняту з порушенням норм процесуального права і постановити нову ухвалу, якою визнати дії субєкта оскарження неправомірними повністю.

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу державний виконавець Першого відділу ДВС Луцького МУЮ Волинської області ОСОБА_4 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом

Відповідно до ч. ч. 1-4, 6, 9 ст. 78 цього ж Закону державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення. Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 10.12.2014 року, і за заявою стягувача ОСОБА_8 20 січня 2015 року державним виконавцем Першого відділу ДВС Луцького МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про виселення заявниці ОСОБА_1 та її неповнолітніх синів ОСОБА_10 і Нікіти з квартири АДРЕСА_2. Копія вказаної постанови надсилалась ОСОБА_1 по пошті і була нею отримана (а. с. 24 25).

Оскільки заявниця добровільно не звільнила жиле приміщення, то державним виконавцем двічі 17.03 та 20.04.2015 року надсилались письмові повідомлення про примусове виселення із зазначенням дати і часу проведення цих виконавчих дій. Однак вказані виконавчі дії не були проведені у встановлений час, про що державним виконавцем 02.04.2015 року та 29.04.2015 року були складені відповідні акти (а. с. 32-39).

Вчергове примусове виселення ОСОБА_1 та її дітей було призначене державним виконавцем Мондровським М. М. на 11 годину 16 липня 2015 року. До участі у проведенні зазначеної виконавчої дії постановами державного виконавця були залучені працівники Луцького МВ УМВС; представники служби у справах дітей Луцької міської ради; працівники ЖКП № 3 (а. с. 40 45).

Письмове повідомлення боржнику ОСОБА_1 про примусове виселення по пошті не надсилалось, а двічі впродовж дня 14 липня 2015 року доставлялось державним виконавцем безпосередньо за адресою, за якою мало здійснюватись виселення (а. с. 40 42).

Крім того встановлено, що виселення було розпочато державним виконавцем 16.07.2015 року за відсутності боржника та її дітей. Виконавчі дії проводились у присутності працівників міліції та ЖКП № 3, представника служби у справах дітей органу місцевого самоврядування. Також було проведено опис майна наявного у квартирі, звідки проводилось виселення, а його частина державним виконавцем передана для відповідального зберігання ОСОБА_11 - уповноваженій особі стягувача ОСОБА_8 Виконавчі дії по примусовому виселенню ОСОБА_1 і її двох неповнолітніх дітей завершились 17 липня 2015 року, після чого 27 липня 2015 року державним виконавцем Мондровським М. М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а. с. 46 72).

З наведених обставин, і це було встановлено судом першої інстанції, вбачається, що про третю спробу виселення боржник ОСОБА_1 не була повідомлена державним виконавцем належним чином і дізналась про це за день до виселення від свого представника, а на час винесення постанови про закриття виконавчого провадження спірна квартира не була звільнена від усіх її речей. В решті субєкт оскарження діяв відповідно до закону, в межах наданих йому повноважень і права чи свободи заявника ОСОБА_1 та її дітей не було порушено.

Таким чином, суд першої інстанції, виходячи із сукупності досліджених ним доказів, норм права, що регулюють спірні правовідносини, встановлених обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення скарги.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта ОСОБА_1 щодо незаконності дій державного виконавця з покликанням на те, що під час їх проведення було виселено її чоловіка ОСОБА_7, який не вказаний у виконавчому листі, і було втрачено та пошкоджено частину майна їх сімї. Дані обставини на думку колегії суддів не можуть свідчити про незаконність дій субєкта оскарження безпосередньо щодо самої заявниці ОСОБА_1 та порушення її прав чи свобод під час виселення.

Вразі ж підтвердження зазначених фактів порушені права учасників виконавчого провадження та заінтересованих осіб підлягають захисту іншим шляхом, а саме у спосіб передбачений ст. ст. 82 ч. 4; 87 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді