АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №645/8591/15-ц Головуючий суддя І інстанції Ульяніч І. В.
Провадження № 22-ц/790/3698/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів: Бровченка І.О., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Московського відділу ДВС м. Харкова, треті особи: ДП МВС України «Інформ-Ресурс», ПАТ КБ «Приватбанк», КП «Харківські теплові мережі», про визнання права власності на автомобіль,-

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Московського відділу ДВС м. Харкова, треті особи: ДП МВС України «Інформ-Ресурс», ПАТ КБ «Приватбанк», КП «Харківські теплові мережі» про визнання права власності на автомобіль.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.06.2005 року він придбав у ОСОБА_2 автомобіль Ford Scorpio, 1990 року випуску, тип ТЗ легковий седан, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований Харківським МРЕВ при УДАІ УМВСУ в Харківській області 01.12.2004 року на підставі усного договору купівлі-продажу у відповідності до вимог п. 1 ст. 203 та п.3 ст.208 ЦК України. ОСОБА_2 діяв на підставі договору доручення, укладеного в усній формі з власником автомобіля Ford Scorpio ОСОБА_3

У підтвердження наявності усного договору купівлі-продажу зазначив про наявність розписки про отримання грошових коштів за автомобіль.

09.06.2005 року продавець видав йому генеральну довіреність на керування й розпорядження автомобілем, а також передав сам автомобіль.

Генеральна довіреність на його ім'я та розписка про отримання коштів за автомобіль містять інформацію щодо всіх суттєвих умов, властивих для договору купівлі-продажу автомобіля, а саме зазначено: дата продажу, предмет продажу, вартість автомобіля, порядок оплати, передбачено право на користування та розпорядження автомобілем, право власності на нього, з урахуванням положень ст.ст. 328, 334 ЦК України, перейшло позивачу.

28.07.2015 року автомобіль було затримано співробітниками УДАІ ГУМС України в Харківській області та відправлено на арешт майданчик. При затриманні автомобіля співробітник ДАІ посилався на постанову державного виконавця Московського відділу ДВС м. Харкова про арешт зазначеного автомобіля.

Після цього позивач звернувся до Московського відділу ДВС м. Харкова з приводу накладення арешту на автомобіль, де отримав пояснення, що ОСОБА_3, на яку оформлений технічний паспорт автомобіля Ford Scorpio, має борг перед ПАТ КБ ПриватБанк, а у звязку з тим, що він не встиг переоформити автомобіль на своє імя, на нього було накладено арешт, з метою стягнення боргу з ОСОБА_3 відповідно до виконавчого документу.

Позивач зазначив, що автомобіль Ford Scorpio, не був переоформлений на його імя з поважної причини, так як по характеру роботи позивач вимушений багато часу проводити за межами м. Харкова, що позбавляє його можливості розпоряджатися вільним часом. Також при зверненні до районних МРЕВ м. Харкова, йому відповіли, що при укладенні усного договору купівлі-продажу необхідна обовязкова присутність при перереєстрації автомобіля покупця та продавця з паспортами. При неодноразовому зверненні до відповідача ОСОБА_2 прибути для перереєстрації транспортного засобу до МРЕВ, він постійно відмовляв позивачу, через відсутність вільного часу.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що автомобіль Ford Scorpiо, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, належить йому на праві власності, відповідач ОСОБА_2 та власник автомобіля ОСОБА_3 ніколи претензій до нього не предявляли, спору про право власності на автомобіль в судах не було.

Позивач просив визнати за ним право власності на автомобіль Ford Scorpio, 1990 року випуску, тип ТЗ легковий седан, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований Харківським МРЕВ при УДАІ УМВСУ в Харківській області 01.12.2004 року; зняти арешт та повернути йому вказаний автомобіль Ford Scorpio, визнати дійсним усний договір купівлі-продажу автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_2, та видати йому без оплати за послуги зберігання та доставки вказаний автомобіль, а судові витрати у розмірі 1999 грн.10 коп. покласти на відповідача ОСОБА_3

Рішенням Фрунзенського районного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Московського відділу ДВС м. Харкова, треті особи: ДП МВС України «Інформ-Ресурс», ПАТ КБ «Приватбанк», КП «Харківські теплові мережі», про визнання права власності на автомобіль - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням принципу законності, вважає, що підставами для скасування рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України; порушення норм матеріального права відповідно до ч. 4 ст. 309 ЦПК України; не застосування закону, який підлягав застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 309 ЦПК України та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України. Просить скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2016 року і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1). чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно положень ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судовим розглядом встановлено, що згідно розписки ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 завдаток за автомобіль Ford Scorpio, 1991 року випуску в розмірі 300 доларів США 08.06.2005 року (а.с.3). З наданої розписки не вбачається, що сторони досягли домовленості з приводу всіх істотних умов договору. В розписці не зазначено, що гроші отримані в рахунок договору купівлі-продажу автомобіля, а зазначено «залог», невірно зазначено рік випуску автомобіля.

05.12.2004 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 2758, від імені ОСОБА_3, виданої безстроково з правом передоручення повноважень, відповідно до якої уповноважила ОСОБА_2 розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) від її імені автомобіль марки Ford Scorpio 2.4 І, випуску 1990 року випуску, шасі № WFOFXXGAGFLU39932, реєстраційний номер НОМЕР_2, та представляти її інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, органах ДАІ, комісіях або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та розпорядженням автомобіля, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля; зняти автомобіль з обліку, одержати транзитні номери, укладати договори купівлі-продажу, міни, оренди автомобіля, визнаючи на власний розсуд ціну та ін. ( а.с. 5).

У свою чергу, 09 червня 2005 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованої в реєстрі за № 3720, ОСОБА_2, що діяв від імені ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 бути представником в органах ДАІ чи в будь-яких інших установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності з питань, повязаних з розпорядженням, експлуатацією автомобіля: марки Ford Scorpio 2.4 І, випуску 1990 року випуску, шасі № WFOFXXGAGFLU39932, реєстраційний номер НОМЕР_2. ( а.с.4).

Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.07.2015 року було здійснено огляд та тимчасово затримано транспортний засіб Ford Scorpio, д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 Автомобіль було доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: с. Подворки, вул. Дзержинського, 1. (а.с.6).

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯНВ № 378853, виданого МРЕВ м. Харкова ДАІ ГУ УМВС в Харківській області 01 грудня 2004 року, автомобіль Ford Scorpio 2.4І, 1990 року випуску, д.н.з. АХ 09825 АВ, належить ОСОБА_3 (а.с. 7).

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні Московського ВДВС ХМУЮ знаходилось виконавче провадження (ВП № 44920366) з примусового виконання виконавчого листа, виданого 24.06.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 273 041,77 грн. В рамках даного виконавчого провадження 10.10.2014 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесено постанову про накладення арешту на автомобіль Ford Scorpio 2.4 І, бежевий, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні Московського ВДВС ХМУЮ знаходилось виконавче провадження (ВП № 30019069) з примусового виконання виконавчого листа, виданого 30.09.2011 року. В рамках даного виконавчого провадження 21.08.2013 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесено постанову про накладення арешту на автомобіль Ford Scorpio 2.4 І, бежевий, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3

Також із матеріалів справи вбачається, що в провадженні Московського ВДВС ХМУЮ знаходилося виконавче провадження (ВП № 48638509) з примусового виконання судового наказу, виданого 20.12.2013 р. В рамках даного виконавчого провадження 25.09.2015 р. року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесено постанову про накладення арешту на автомобіль Ford Scorpio, бежевий, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, ВАЗ 21150, зелений, 2006 р.в., ДНЗ: АХ7448АР, що належить ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3

Позивачем, в підтвердження користування ним спірним автомобілем надані квитанції про сплату податку власника наземних транспортних засобів, який він сплачував від імені ОСОБА_3, а також поліси обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за період з 2008 по 2016 роки. Договори були укладені із страховими компаніями в м. Харкові, що спростовує показання позивача щодо того, що він постійно перебував у відрядженнях та не мав можливості провести перереєстрування спірного автомобіля або укласти договір із відповідачами.

Відповідно до ст. 206 ЦК України - усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно зі ст. 208 ЦК України - у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. ст. 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень Глави 17 ЦК України, яка розглядає правовідносини пов'язані з представництвом, до представника не переходять право власності на підставі довіреності виданою стороною, яку він представляє.

За правилами ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно зі ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямовано на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Видача довіреності під зазначені ознаки не підлягає, а тому правочином визнана бути не може. За таких обставин застосування до видачі довіреності наслідків передбачених ст. 235 ЦК України не можна вважати обґрунтованим.

За правилами п. 3ст. 208 ЦК України договір купівлі-продажу автомобілю повинен бути укладений у письмовій формі, чого сторонами зроблено не було.

До того ж такі договори мають певні особливості передбачені діючим законодавством.

Згідно вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожніх мережах загального користування транспортні засоби усіх типів.

Відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі реєстраційного документу, зокрема свідоцтва про реєстрацію. Відчуження, передача власником придбаного автомобіля іншим особам повинна бути здійснена після зняття його з реєстраційного обліку в підрозділах ДАІ. Після придбання (одержання) транспортного засобу або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, - власники та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після такого придбання (одержання). Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) фізичної особи чи місцезнаходження юридичної особи. Перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження.

Недотримання зазначеного порядку виключає виникнення права власності, у іншої особи, а тому суд виходив з того, що на час розгляду справи власником спірного автомобіля є ОСОБА_3

З огляду на те, що вимога про визнання за позивачем права власності на автомобіль, належний ОСОБА_6, задоволенню не підлягає, суд також дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог про зняття арешту з цього автомобілю та визнання усного договору дійсним, в підтвердження укладення якого не було надано переконливих доказів.

Крім того, суд вказав на те, що відповідач ОСОБА_2, який на підставі виданої йому довіреності ОСОБА_3 не був позбавлений можливості здійснити від імені ОСОБА_3 укладення договору або перереєстрацію транспортного засобу у відповідності до Порядку державної реєстрацію (перереєстрацію) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, затверджених постановою КМУ від 7 вересня 1998 року № 1388. Ці права мав і позивач після отримання довіреності.

Ст. 334 ЦК України визначає момент набуття права власності за договором наступним чином: право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Ст. 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач на день накладення арешту на спірний автомобіль на своє ім'я, у встановленому порядку не зареєстрував, згідно наданої йому довіреності він є представником власника, а не власником автомобіля. Довіреність давала йому право бути представником, в інтересах власника, на експлуатацію та розпорядження автомобілем, тому у нього не виникло право користування цим майном, а отже й передбачене ст. ст. 316, 317 ЦК України право власності, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову, на підставі чого, суд дійшов висновку про необхідність у відмові в задоволенні позову за його недоведеністю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правомірними та з ними погоджується.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, судом повно та всебічно досліджені надані докази, їм надана належна оцінка і, згідно встановленого, ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, тому підстав для його скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1 і залишає рішення без змін.

Виходячи з наведеного і керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді :