Справа № 567/914/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

встановив:

в Острозький районний Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання звернулося комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об'єднання". Свою позовну заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 а в м. Славута та їй надавались послуги з централізованого теплопостачання. Зазначаючи про те, що станом на 01.09.2016 року відповідач має заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 9067,15 грн., просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання та покласти на неї судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник позивача КП "Славутське ЖКО" позовні вимоги підтримав, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" 9067 грн. 15 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію та 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

Зазначив, що ОСОБА_2 є власником квартири №119, що розташована в м. Славута Хмельницької області по вул.. Сокола, 2а, та договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води між КП "Славутське ЖКО" та нею не укладався, однак послуги з теплопостачання зазначеної квартири надавались і станом на 01.09.2016 року ОСОБА_2 має заборгованість за теплопостачання в сумі 9067,15 грн.

Вказав, що згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власник або наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пояснив, що нарахування за послуги з централізованого теплопостачання для населення здійснювалося відповідно до тарифів, затверджених рішенням Славутської міської ради від 17.02.2011 року "Про встановлення тарифів на послуги централізованого теплопостачання для населення та бюджетних установ", постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.10.2014 року №146 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню субєктами господарювання, які є виконавцями цих послуг", постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.10.2015 року №1171 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню субєктами господарювання, які є виконавцями цих послуг".

Зазначає, що неналежне виконання ОСОБА_2 обовязків, покладених на неї чинним законодавством, призвело до утворення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, доведений і підлягає задоволенню.

З договору купівлі-продажу від 21.12.2010 року та витягу про державну реєстрацію прав встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 а в м. Славута Хмельницької області.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу.

Згідно ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою не укладено письмовий договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території на підставі Типових договорів.

Проте, відсутність договору між сторонами на надання житлово-комунальних послуг, не звільняє від відповідальності за оплату цих послуг виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.19-21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг.

Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору.

Відтак, відсутність між споживачем та виконавцем житлово-комунальних послуг договору про надання цих послуг, укладеного у письмовій формі, не звільняє споживача від обов'язку оплачувати отримані та спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно з ст.68 ЖК України, п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом.

Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Такий же обов'язок закріплено положеннями ст. ст. 67 і 68 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковий період.

Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №38 від 17.02.2011 року та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.10.2014 року №146 та від 31.10.2015 року №1171 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню субєктами господарювання, які є виконавцями цих послуг", встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню субєктами господарювання, які є виконавцями цих послуг.

Згідно вказаних тарифів, при відсутності лічильників тепла сезонна оплата за послуги теплопостачання (за 1 кв.м. опалювальної площі) становить, відповідно, 7,58 грн., 10,64 грн., 19,14 грн., при наявності лічильників тепла 279,66 грн., 387,35 грн., 696,86 грн. за 1 Гкал.

З розрахунку заборгованості споживачів теплової енергії щодо споживача вбачається, що на імя ОСОБА_2 як споживача для оплати послуг теплопостачання відкрито особовий рахунок 1657 та в період з жовтня 2014 року по вересень 2016 року відповідач не оплачувала послуг з теплопостачання, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 9067 грн. 15 коп.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і в даному випадку такою дією є надання КП "Славутське ЖКО" послуг централізованого опалення, постачання гарячої води та їх отримання ОСОБА_2 Таким чином, відсутність договору про надання послуг з теплопостачання не є підставою для невнесення плати за вказані послуги.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

В звязку з тим, що відповідачем не надано суду доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися обовязки щодо сплати за послуги теплопостачання, так і щодо суми заборгованості, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості є обґрунтованими, а тому з ОСОБА_2 на користь КП "Славутське ЖКО" необхідно стягнути 9067 грн. 15 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Оскільки рішення по справі ухвалено на користь КП "Славутське ЖКО", то судовий збір по справі слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.. 11 ЦК України, ст.. 68, 162 ЖК України, Закону України "Про теплопостачання", керуючись ст. 10, 57, 62, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" 9067 грн. 15 коп. заборгованості спожиту теплову енергію та 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_3