Провадження № 2/760/2357/16
в справі № 760/1132/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне/

18 лютого 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Носачова А.К.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» Київської філії про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 24.10.2015 року по день фактичного розрахунку, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 266,13 гр.

Посилається в позові на те, що Свої вимоги мотивує тим, що він був з 01 вересня 2014 року на підставі наказу №71-п від 29 серпня 2014 року про прийняття на роботу в Київську філію Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» прийнятий на посаду головного фахівця з енергосистем. На підставі наказу від 21 жовтня 2015 року №61-п його було звільнено з вказаної посади за угодою сторін. Після звільнення з займаної посади відповідач не провів з ним остаточного розрахунку та має заборгованість по виплаті заробітної плати.

У зв'язку з зазначеними обставинами позивач в судовому засіданні просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 24 жовтня 2015 по день фактичного розрахунку.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд до відома не поставив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 вересня 2014 року на підставі наказу №71-п від 29 серпня 2014 року про прийняття на роботу в Київську філію Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» ОСОБА_1 прийнятий на посаду головного фахівця з енергосистем.

/а.с.2/

На підставі наказу від 21 жовтня 2015 року №61-п ОСОБА_1 було звільнено з вказаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

/а.с.3/

Відповідно до довідки про нараховану та не виплачену заробітну плату, за період з 01 липня 2015 року по 23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у розмірі 18 890 грн. 46 коп., яка відповідно до довідки №33 від 04 листопада 2015 року не була виплачена позивачу.

/а.с.4/

Відповідно до положень статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У зв'язку із зазначеним вимога позивача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З точки зору закону заходи, встановлені ст. 117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 розрахунок розміру середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру заробітної плати за останніх два місяці роботи.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 pоку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Згідно про нараховану та виплачену заробітну плату, вбачається, що у серпні 2015 року заробітна плата позивача складала 4 700 грн. 59 коп., у вересні 2015 року заробітна плата складала 4 797 грн.27 коп.. Таким чином середньоденна заробітна плата позивача за один день роботи становить 226 грн. 14 коп., виходячи з наступного розрахунку:

4 700 грн. 59 коп. + 4 797 грн. 27 коп. / 42 (кількість відпрацьованих днів за серпень та вересень 2015 року) = 226 грн. 14 коп..

За період з 24 жовтня 2015 року по 18 лютого 2015 року час затримки розрахунку відповідачем складає 118 днів.

Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача в порядку ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за затримку в розрахунку при звільненні в розмірі 226 грн. 14 коп. * 118 днів = 26 684 грн. 52 коп., у зв'язку з чим вимога про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів.

Як випливає зі ст. 58, 57 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, певні обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, тобто письмовими доказами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими. Тому позов підлягає задоволенню.

Також, згідно із вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше п'яти розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі зазначених обставин з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп..

За наведеним та керуючись ст.ст. 116, 117, КЗпП України, ст.ст. 10-11, 57-60, 81, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» Київської філії на користь ОСОБА_1 28 684, 52 гр. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» Київської філії 1 378, 00гр. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя