АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3236/16 Справа № 205/2692/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Дніпро

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Назаренко А.С.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди, неустойки та моральної шкоди у зв'язку із порушенням договору про надання послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення збитків в сумі 47020,67 грн., неустойки в сумі 23510,34 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,0 грн. у звязку із порушенням відповідачем договору про надання послуг.

Позов обгрунтовував тим, що 05 вересня 2014 між ним, як приватним підприємцем, та відповідачем, яка діяла за довіреністю від імені громадянки США ОСОБА_4, укладено договір про надання послуг № 1452, за умовами якого позивач надавав відповідачу послуги з пошуку клієнтів для продажу обєкта нерухомості- квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Сторони домовились про те, що початкова ціна на обєкт нерухомості становить 40000,0 доларів США, квартира мала була бути реалізована за 40000,0 доларів США і саме з цієї суми у гривневому еквіваленті будуть нараховуватися розмір відшкодування упущеної вигоди та неустойки в разі порушення умов договору згідно п.п.5.1-5.3 Розділу 5 «Відповідальність сторін за договором»( п.1.2 Договору).

За договором позивач здійснює консультативну та іншу допомогу в реалізації зазначеного обєкту нерухомості, а відповідач сприяє цьому та сплачує послуги.

Згідно п.2.1.7 договору відповідач зобовязалася не укладати договорів купівлі-продажу обєкта нерухомості, не відчужувати його іншим шляхом без відома позивача.

Договір вступив в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року (п.7.1.договору).

Однак у період дії договору та у порушення його умов, відповідач без відома позивача уклала договір купівлі-продажу вказаного обєкту нерухомості і самостійно реалізувала його, хоча у позивача були потенціальні покупці, які хотіли придбати цю нерухомість.

За невиконання або неналежне виконання умов, передбачених договором, сторони мають право на відшкодування матеріальної шкоди, зокрема: витрат, понесених виконавцем, повязаних зі збором інформації, збором та оформленням документів, інших витрат, в тому числі упущеної вигоди( п.5.1 договору).

При невиконанні або неналежному виконанні замовником умов договору, передбачених п.3.1, за яким замовник (відповідач) сплачує виконавцю (позивачу) винагороду в розмірі пять відсотків від ціни продажу квартири, позивач має право на відшкодування упущеної вигоди ( не отриманих доходів) -п.5.2 Договору.

Сторони домовились про те, що початкова ціна на обєкт нерухомості становить 40000 доларів США, 5% від якої складає 2000 доларів США.

Згідно п.5.3 договору, за невиконання або неналежне виконання обовязків за договором Замовник (відповідач) сплачує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 50% винагороди виконавця, у разі виникнення підстав, передбачених Цивільним кодексом України, сторони мають право на відшкодування моральної шкоди п.5.4 Договору.

Позивач зазначав, що відповідач не виконала умов договору, самостійно, без відома позивача продала квартиру чим порушила умови договору, тому повинна сплатити позивачу 47020,67 грн. в рахунок відшкодування упущеної вигоди, 23510,34 грн, неустойку у вигляді штрафу, та 5000,0 грн. моральну шкоду.

При складенні договору № 1452 була допущена технічна помилка при написанні прізвища відповідача: «Крячук» замість правильного «Крячун».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала клопотання про залишення позову без розгляду. Невизнання позову мотивувала тим, що позивач помилково вказав її відповідачем, вона не є власником квартири. При підписанні договору про надання послуг, вона виступала як замовник, а не власник квартири, яким є громадянка США ОСОБА_4.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5позов не визнав, вказував, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з пошуку клієнтів на квартиру, що не передбачено довіреністю, виданою власником квартири ОСОБА_4.

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, в рахунок відшкодування упущеної вигоди 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок., неустойку у вигляді штрафу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень а всього 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок, судовий збір - 948 гривень 91 копійку, в решті вимог відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 03 липня 2013 власником квартири громадянкою США ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_2 була надана довіреність про право на умовах і за її розсудом розпоряджатися (користуватися, продати обміняти, здати в оренду) квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що належить довірителю (а.с.42).

05 вересня 2014 між позивачем ОСОБА_3, як приватним підприємцем, та відповідачем ОСОБА_2, яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_4, укладено договір про надання послуг № 1452, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу послуги з пошуку клієнтів для продажу обєкта нерухомості- квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

Пунктом 1.2 договору сторони узгодили початкову ціну на квартиру 40000,00 доларів США і з цієї суми у гривневому еквіваленті обумовили нараховування відшкодування упущеної вигоди та неустойки в разі порушення умов договору ( п.п.5.1-5.3).

За договором позивач здійснює консультативну та іншу допомогу в реалізації обєкту нерухомості, а відповідач сприяє цьому та сплачує послуги.

Відповідач зобовязалася не укладати договорів купівлі-продажу обєкта нерухомості, не відчужувати його іншим шляхом без відома позивача (п.2.1.7).

Договір вступив в силу з моменту його підписання з 05 вересня 2014 і діяв до 31 грудня 2014 року.

Однак, у період дії договору та у порушення його умов (п.2.1.7), відповідач без відома позивача уклала договір купівлі-продажу і самостійно реалізувала квартиру іншій особі, оплати послуг позивача не здійснила.

За умовами п.2.1.7 укладеного договору відповідач повинна нести цивільну відповідальність за його невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З метою належного виконання зобовязання його може бути забезпечено неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, а також іншими видами забезпечення, встановленими договором або законом (ст. 546 ЦК України).

Визнаючи факт укладення між сторонами договору № 1452, відповідач посилалась на відсутність повноважень на укладення договору про надання послуг з боку власника квартири, помилкове зазначення її в договорі власницею квартири, необгрунтоване стягнення грошових сум.

Вказаним запереченням суд надав належну оцінку.

Згідно «Відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно», - відповідач ОСОБА_2 стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажувід 16 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с.41-оберт).

За «Відомостями з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно», - власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору-купівлі-продажу від з 03 грудня 2014, серія та номер: бланк НАК 111064, Реєстровий №1747, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, є ОСОБА_8 (а.с.41).

Суд зазначив, що дані про право власності ОСОБА_4 на зазначену квартиру в «Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно» відсутні, однак за п.1.1 договору № 1452 дата укладення договору купівлі-продажу квартири (03 липня 2013) співпадає з датою видачі громадянкою США ОСОБА_4 (03 липня 2013) довіреності на ОСОБА_2 з приводу розпорядження належною ОСОБА_4 квартирою за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.5, 42). тому на підставі аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку, що на час укладання договору про надання послуг власником квартири була ОСОБА_4 (а.с.5, 42).

Дорученням від 03 липня 2013 року ОСОБА_4 надала право розпоряджатися (користуватися, продати, обміняти, здати в оренду) на умовах і за її (ОСОБА_2М.) розсудом належною довірителю квартирою за адресою: АДРЕСА_4, в тому числі представляти її інтереси з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування і форм власності, галузевої належності, органах нотаріату, замовляти та отримувати необхідні довідки та інші документи для укладення договору купівлі-продажу, оренди, попереднього договору належної ОСОБА_4, підписувати договори купівлі-продажу, міни, оренди, попереднього договору вищезазначеної квартири, отримати належні їй гроші; отримувати та подавати від її імені необхідні заяви, довідки та інші документи від (до) осіб, установ, організацій та підприємств, розписуватися за неї на усіх документах, сплачувати необхідні платежі, включаючи державне мито (плату)…» тощо (а.с.42).

Суд дійшов правильного висновку, що відповідач мала повноваження на укладання з позивачем договору про надання послуг з метою реалізації квартири. Вимог стосовно визнання договору чи окремих його частин недійсними відповідач не заявлял, сама по собі вказівка у договорі про надання послуг відповідачу, як власнику квартири, не може бути підставою відмови в позові.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків( ст.626 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання)- ст.610 ЦК України.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Вирішуючи питання щодо стягнення збитків та штрафу та визначаючи розмір, суд керувався зазначеними вимогами закону та умовами укладеного сторонами договору.

Згідно п.2.4.3 виконавець має право вимагати від Замовника відшкодування збитків та сплати неустойки в разі невиконання ним своїх обовязків, передбачених цим договором (а.с.6).

За п.1.2 Договору № 1452 сторони визначили розмір оплати послуги виходячи з ціни обєкту нерухомості у розмірі 40000,0 доларів США (а.с.5).

Відповідач порушила умови п.2.1.7 Договору (а.с.5), без відома позивача самостійно продала квартиру іншій особі, тому суд обгрунтовано, відповідно до вимог закону та умов договору п.п. 2.4.3, 3.1,1, 1. 5.3 стягнув збитки - 20000,0 грн. 00 коп., неустойку у вигляді штрафу в розмірі 10000,0 грн. 00 коп., а всього 30000,0 грн. 00 коп. та судові витрати.

Доводи скарги про відсутність повноважень у відповідача на укладання договору про надання послуг, належність на праві власності обєкту нерухомовсті іншій особі, правомірність розрахунку стягнення спростовуються наведеними в судовому рішенні доказами, тому скарга задоволенню не підлягає.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди, неустойки та моральної шкоди у зв'язку із порушенням договору про надання послуг залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: ОСОБА_9

ОСОБА_10