АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4021/16 Головуючий 1 інст. Глібко О.В.
Справа № 644/610/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним та в подальшому уточненим позовом до ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 червня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2011 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 20038,93 грн.

Оскільки погашення заборгованості за судовим рішенням не проводилося і рішення не виконано досі, договірні правовідносини між сторонами не припинилися і банк продовжує здійснювати нарахування відсотків та комісії за користування кредитом, просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 23425,16 грн. за кредитним договором № б/н від 03.06.2008 року, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка складається: з 18957,85 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 2866,11 грн. заборгованості за комісією за користування кредитом, а також штрафів відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1101,20 грн. штраф (процентна складова), а всього у розмірі 23425,16 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, прийняти нове рішення, згідно якому відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що банком не зазначено в позовній заяві, на який розрахунковий рахунок зараховано грошові кошти та не зазначено дату укладення з ним договору банківського рахунку та номеру цього рахунку, не наведено докази кредитування цього банківського рахунку; що ним до початку укладення кредитного договору не одержано в письмовій формі інформацію, вказану в ч.2 ст.11 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів»; не надано договору про надання та використання платіжної картки; йому перед написанням заяви від 03 червня 2008 року не надано для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою, тарифи банку; в заяві від 03 червня 2008 року відсутній його підпис, а тільки проставлено його прізвище без зазначення ініціалів; відсутні документи на підтвердження укладення кредитного договору в письмовій формі; банком порушено строки подання уточненої позовної заяви, яка також підписана не уповноваженою особою, довіреність видана банком також підписана не уповноваженою особою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, заочне рішення суду залишити без змін. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2011 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 20038,93 грн., яка складалася з заборгованості за кредитом в розмірі 11373, 22 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 8165, 71 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом в розмірі 500,00 грн.

Рішення є чинним, воно знаходиться на примусовому виконанні.

До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором не погашено.

Із розрахунку вбачається, що у звязку з невиконанням судового рішення за період з 31.11.2010 року по 30.11.2014 року ОСОБА_1 нараховано заборгованість в сумі 23425,16 грн., з яких заборгованість за процентами за користування кредитом становила 18957,85 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2866,11 грн.; відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1101,20 грн. Клопотання про застосування строку позовної давності не заявлено.

В суді апеляційної інстанції представник банку підтвердив, що ОСОБА_1 заборгованість за кредитом до теперішнього часу не погасив.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата комісії, штрафів.

За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань пунктами 5.5.1 та 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату додаткової комісії, розмір якої визначено тарифами та штрафів (у випадку порушення строків платежів більш ніж на 120 днів 500,00 грн. + 5 % від суми позову), що не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, розяснень, які містяться в пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного довогору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь банку підлягають стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема, заборгованість за комісією за користування кредитом та штрафи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що банком не зазначено в позовній заяві, на який розрахунковий рахунок зараховано грошові кошти та не зазначено дату укладення з ним договору банківського рахунку та номеру цього рахунку, не наведено докази кредитування цього банківського рахунку; що ним до початку укладення кредитного договору не одержано в письмовій формі інформацію, вказану в ч.2 ст.11 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів»; не надано договору про надання та використання платіжної картки; йому перед написанням заяви від 03 червня 2008 року не надано для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою, тарифи банку; в заяві від 03 червня 2008 року відсутній його підпис, а тільки проставлено його прізвище без зазначення ініціалів; відсутні документи на підтвердження укладення кредитного договору в письмовій формі, судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються матеріалам справи і фактично є доводами апеляційного або касаційного оскарження попереднього судового рішення.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що рішення є чинним. При розгляді справи за позовом банку до ОСОБА_1 про стягнення 20038,93 грн., за яким Дзержинським районним судом м. Харкова від 29 листопада 2011 року ухвалено рішення, досліджувалися також і ці обставини та їм надавалася оцінка.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що банком порушено строки подання уточненої позовної заяви, яка підписана не уповноваженою особою, довіреність видана банком також підписана не уповноваженою особою є безпідставними, оскільки відповідно до частиною 2 статті 31 ЦПК України не обмежено строк на збільшення або зменшення розміру позовних вимог. Позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Як вбачається з позову від 22 січня 2015 року розмір позовних вимог склав 23625, 16 грн.; в уточненому позові розмір позовних вимог зменшився до 23425, 16 грн. Предмет та підстави позову позивач не змінював.

Як вбачається з матеріалів справи позов та довіреність підписані уповноваженою особою, довіреність, видана банком відповідає вимогам статті 42 ЦПК України.

Твердження представника ОСОБА_1 щодо того, що при розгляді справи порушені норми процесуального права, а саме позов не залишено без розгляду, відповідачем не надіслано копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів, про що свідчать запечатані конверти, судовою колегією не приймаються.

На аркушах справи № № 29, 38 містяться заяви банку про відкладення розгляду зазначеної справи, які судом задоволено, тому залишати позов без розгляду відповідно до ст. 207 ЦПК України у суду підстав не було.

На аркуші справи № 61 міститься заява про ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи, з якими його було ознайомлено 04 квітня 2016 року. У звязку з чим він подавав заяву про перегляд заочного рішення, яку судом розглянуто та постановлено відповідну ухвалу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, зазначив у рішенні про доведеність позовних вимог позивача.

Питання щодо стягнення судових витрат вирішено відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії