РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харккова в складі:

Головуючого - судді Чайка І.В.,

за участю секретаря Дрокіної С.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань » про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв*язку з порушенням термінів виплати заробітної плати , середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути на її користь з відповідача компенсацію втрати частини грошових доходів у зв*язку з порушенням термінів виплати заробітної плати станом на 01.12.2015 року в сумі 17 860 грн. та середній заробіток у зв*язку з затримкою при звільненні за час затримки розрахунку в розмірі 52 593, 28 грн. та спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 25.08.1983 року по 03.11.2014 року вона працювала в ПАТ « АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» ( далі - ПАТ « АТ НДІРВ»). При звільненні з роботи з нею підприємством не був здійснений повний розрахунок по заробітній платі. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2015 року був задоволений її позов до ПАТ « АТ НДІРВ», та з інституту було стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 26 334 грн. та суму середнього заробітку в розмірі 2842, 88 грн. Під час виконання рішення суду позивачу ОСОБА_2 ВДВС було перераховано 01.07.2015 року 7 380,53 грн. та 28.12.2015 року 21 687,37 грн. Тому позивач вважає, що відповідачем порушені строки розрахунку з нею при звільненні, та в порядку ст. 117 КЗоТ України з відповідача на її користь необхідно стягнути 52 593, 28 грн. за період з 01.11.2014 року по 01.02.2016 року. У зв*язку з тим, що позивачу не виплачена сума заборгованості по заробітній платі, то вона вважає, що їй повинна бути компенсована відповідачем втрата частини грошових доходів у зв*язку з порушенням термінів їх виплати, яка з 01.07.2013 року по 01.12.2015 року станове 17 860,02 грн. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача по невиплаті їй заборгованості по заробітній платі їй спричинено відповідачем значну моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000 грн. В обґрунтування моральної шкоди позивач зазначає, що невиплатою заборгованості по заробітній платі відповідач змінив не найкраще її звичайний спосіб життя - вона була позбавлена можливості спілкування зі своїми родичами, які мешкають в інших місцях країни та за кордоном. Крім того, відповідач не здійснював відрахувань до органів Пенсійного фонду України з травня 2014 року, що призвело до того, що в Харківському міському центрі зайнятості позивач отримувала лише мінімальну допомогу по безробіттю у розмірі 544 грн., що поставило позивача у скрутне матеріальне становище.

Позивач до суду не з*явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач до суду не з*явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином,про що в матеріалах справи є поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, але про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошову виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено порядок та умови виплати заробітної плати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач на порушення вимог ст. 116 КЗпП України не провів з позивачкою остаточного розрахунку у день звільнення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2015 року з Публічного акціонерного товариства « АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань « стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованость із заробітної плати станом на 31.03.2015 року у розмірі 26 334 грн. (а.с. 14).

Згідно з випискою по картці/рахунку 468734 ОСОБА_1 01.07.2014 року їй було перераховано відповідачем 719,13 грн. та ОСОБА_2 ВДВС 6 661,40 грн, та 28.12.2015 року ОСОБА_2 ВДВС 21 796, 35 грн.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно із абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Таким чином, передбачений ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП цього Кодексу.

Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства « АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань « середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 177,68 грн.( а.с. 16)

Виходячи з того, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2015 року з відповідача на користь позивача втягнута в порядку ст. 117 КЗоТ України заборгованість по заробітній платі станом на день винесення рішення, то суд вважає що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку у зв*язку з затримкою розрахунку при звільненні за час затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 01.04.2015 року по день винесення рішення судом то б то по 16.02.2016 року в сумі 39 267, 28 грн.( 177,68 грн. х 221 день = 39 267,28 грн.)

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 03 липня 2013 року по справі № 6-64 цс 13, яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 « Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у

зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація)

проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців

виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період,

починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після

утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу

споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми

компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації

обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за

період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін

у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не

включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються

Держкомстатом. ( п.п. 2, 4 )

З урахуванням сум невиплаченої позивачу заробітної плати, строків її невиплати та встановленого індексу інфляції суд вважає, що позов в частині стягнення компенсації підлягає задоволенню, та відповідач повинен відшкодувати позивачу втрату частини грошових доходів у зв*язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в загальній сумі 17 860,02 грн.:

-з 01.07.2013 року по 01.07.2015 року 2515,85 грн.

-з 01.08.2013 року по 01.07.2015 року 1629,37 грн.

-з 01.11.2013 року по 01.12.2015 року 1942,21 грн.

-з 01.12.2013 року по 01.12.2015 року 1973,58 грн.

-з 01.01.2014 року по 01.12.2015 року 5400,61 грн.

-з 01.08.2014 року по 01.12.2015 року 953,41 грн.

-з 01.09.2014 року по 01.12.2015 року 2002,34 грн.

-з 01.10.2014 року по 01.12.2015 року 501,80 грн.

-з 01.11.2014 року по 01.12.2015 року 940,85 грн.

Стосовно стягнення моральної шкоди, суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз*яснень, данних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди., обов*язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Позивач вважає, що діями відповідача по невиплаті їй заробітної плати їй спричинена моральна шкода в розмірі 10 000 грн.

Оцінюючи встановлені у справі обставини, характер та обсяг моральних страждань, яких позивач зазнала у зв'язку із невиплатою їй заборгованості по заробітній платі , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 208, 209, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань « ( м. Харків вул. Ак. Павлова, 271, код ЄДРПО 14309534) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв*язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 17 860,02 грн. , середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 39 267,28 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а всього 60 127 ( шістдесят тисяч сто двадцять сім ) грн. 30 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань « ( м. Харків вул. Ак. Павлова, 271, код ЄДРПО 14309534) на користь держави судовий збір у розмірі 601 (шістсот одна ) грн. 27 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Мотивоване рішення виготовлено 19 .02.2016 року.

Суддя: ОСОБА_3