МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
17 листопада 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Тищенко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач стверджував, що відповідачка виконала вказане рішення суду, звільнила житловий будинок по вул. Малиновського,127 в м. Одесі, але добровільно не знялася з реєстраційного обліку за адресою: м.Одеса, вул. Малиновського,127, у звязку з чим порушуються його права, як власника будинку у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловою площею в житловому будинку, що розташований по вул. Малиновського,127 в м. Одесі.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи за його відсутністю, не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження у звязку з не однократною неявкою відповідачки у судові засіданні (а.с.32).
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України (а.с.31).
Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з неявкою відповідачки та неповідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Таким чином, єдиним власником вказаного житлового будинку є позивач ОСОБА_2
Судом встановлено, що сторони з 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який у подальшому був розірваний.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2007 року, яке набрало чинності 29 жовтня 2010року було визнано дійсним договір купівлі-продажу №24463 від 27 жовтня 1998 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 27 жовтня 1998 року, посвідченого на Одеській Товарній Біржі, визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по вул. Малиновського,127 в м. Одесі та виселено ОСОБА_3 з житлового будинку по вул. Малиновського,127 в м. Одесі (а.с.12-13).

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебував виконавчий лист №2-6159/08, виданий 24.07. 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси щодо примусового виселення ОСОБА_3 з житлового будинку по вул. Малиновського,127 в м. Одесі.

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 28 серпня 2013 року виконавче провадження було закінчено, у звязку з тим, що відповідачка ОСОБА_3 звільнила житловий будинок по вул. Малиновського,127 в м. Одесі від майна та домашніх тварин, про що був складений акт державного виконавця від 28серпня 2013 року (а.с.7, 8).

Факт не проживання відповідачки у житловому будинку по вул. Малиновського,127 в м. Одесі підтверджується актом державного виконавця від 28серпня 2013 року.

З цього часу відповідачка у житловому будинку по вул. Малиновського,127 в м. Одесі не проживає, житловою площею не користується, але залишається зареєстрованою за зазначеною вище адресою.

Згідно адресної довідки від 16 вересня 2016 року відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована з 14 лютого 1996 року за адресою:м. Одеса, вул. Малиновського,127 (а.с.20).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка була виселена з житлового будинку по вул. Малиновського,127 в м. Одесі на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2007 року та у 2013 р. його звільнила.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідачка втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку по вул. Малиновського,127 в м. Одесі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідачки з реєстраційного обліку місця проживання.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Відповідачкою до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилася на власний розсуд.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір у справі складає 551,20грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

На підставі ст. ст.15, 16, 391 України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловою площею у житловому будинку, що розташований по вул. Малиновського, 127, в м. Одесі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Іншими особами, які брали участь у справі, заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М. Сегеда