Справа № 304/1198/16-ц
Провадження № 2/304/415/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2016 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Шешені М. О.,
при секретарі - Гарайдич Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 27 липня 1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Турє - Полянській сільській раді Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Однак, подружнє життя у них не склалося, вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, відповідач постійно вчиняє з нею сварки та приміняє до неї фізичну силу. Таким чином їхній шлюб фактично існує формально і такий розпався. У подальшому вона взагалі не бажає підтримувати сімейні відносини з відповідачем. А тому просить суд шлюб між ними розірвати.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не зявився, будучи належним чином повідомленим, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Так, у судовому засіданні встановлено, що 27 липня 1991 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у виконкомі Турє - Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії І-ФМ №143262, актовий запис №14.
Також встановлено, що сторони по справі важко розуміють один одного, мають різні характери та погляди на сімейне життя, на даний час не підтримують подружніх відносин.
Згідно ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї.
Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.ч.1,2 та 3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.
Разом з цим, відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.1 ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позов подано одним із подружжя, а саме позивачкою ОСОБА_1, яка продовжувати подальше спільне подружнє життя з відповідачем ОСОБА_2 категорично не бажає, застосовані судом заходи щодо їх примирення позитивного результату не дали, а також того, що подальше збереження їхнього шлюбу буде суперечити фактично інтересам одного з подружжя, зокрема, ОСОБА_1, а тому суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Що стосується вимоги позивачки ОСОБА_1 про залишення їй прізвища після розірвання шлюбу «Трищула», то суд з урахуванням положень ст.113 СК України вважає, що така має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.
Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку ст.88 ЦПК України.
Тому, керуючись, ст.ст.50,51 Конституції України, ст.ст.7,24,55,56,104,105, 110,112,113 СК України, ст.ст.11,15,81,88,174,212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 27 липня 1991 року виконкомом Турє - Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №14 розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Трищула».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят один) грн. 20 коп., як сплачений судовий збір.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Головуючий: ОСОБА_3