Справа № 134/2107/13-ц Провадження № 22-ц/772/373/2016Головуючий в суді першої інстанції Зарічанський В. Г.
Категорія 39 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Пащенко Л.В., Жданкіна В.В.

при секретарі: Топольській В.О.

за участю позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,заявника ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за ОСОБА_2 до виконкому Крижопільської селищної ради про визнання в порядку спадкування майнових прав забудовника за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Крижопільського районного суду від 10.12.2013 року ,-

В с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Крижопільської селищної ради про визнання за нею в порядку спадкування майнових прав забудовника на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. Послалась на те ,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6, з яким вона проживала. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, єдиним спадкоємцем якого є вона за заповітом. До складу спадщини належать і майнові права батька на побудований будинок ,що будувався на підставі договору про надання в безстрокове користування для його будівництва земельної ділянки від 13.09.1979 року ,проте не був прийнятий в експлуатацію та зареєстрований за спадкодавцем.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 10.12.2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 права забудовника на цілий житловий будинок з господарськими будівлями житловою площею 77,2 кв. м. по АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначене рішення скасувати через порушення норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення ,яким в задоволенні позову відмовити.

Зазначив, що суд не врахував ,що по справі відсутні докази того, позивачка успадкувала права забудовника ,тобто ,що будівництво здійснювалось відповідно до вимог закону і не є самочинним. Крім того, суд не врахував, що будівництво здійснювалося спадкодавцем разом із дружиною - його матір'ю ОСОБА_7, яка має май нові права на ? частину будівництва та, як непрацездатна особа , право на обов'язкову частку в спадщині. Крім того зазначив, що порушені і його майнові права, оскільки він приймав участь у будівництві господарських будівель.

Заперечуючи проти скарги позивачка та її представник вважають рішення суду законним і обґрунтованим ,а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи ,рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» ,перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Отже суд, постановляючи дане рішення, повинен був встановити та відобразити у рішенні факти,що входять до предмета доказування : по перше - факт наявності у спадкодавця прав забудовника, тобто те, що будівництво здійснювалось спадкодавцем відповідно до вимог закону; по друге - факт прийняття спадщини позивачкою та відсутність інших спадкоємців чи інших осіб, яким таке майнове право могло належати. Також суд повинен був зазначити докази, яким зазначені факти підтверджуються та правильно застосувати норми матеріального і процесуального права.

При цьому суд не взяв до уваги положення ст.ст.10,60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та попередити позивачку про наслідки вчинення чи не вчинення нею процесуальних дій по з'ясуванню дійсних обставин справи.

Разом з тим, суд даних вимог закону не виконав,не врахував недоведеність фактів,що входять до предмету доказування, формально здійснивши висновок про доведеність позову та обмежившись перерахуванням наданих письмових доказів.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

За змістом ст. 3 Закону України від 12 липня 2001 р. № 2658-Ш "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

Згідно із сі. 1 Закону України "Про архітектурну діяльність" забудовник - це особа, яка відповідно до закону отримала право власності або користування земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконує передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва об'єкта містобудування.

Так, на підтвердження наявності прав забудовника у спадкодавця позивачка надала нотаріально посвідчений договір від 13.09.1979 року про надання ОСОБА_6 в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права .

Відповідно до Переліку правовстановлюючих документів на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селища міського типу Української РСР (Додаток№1) до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р., що був чинний на час виникнення правовідносин , такими документами ,зокрема, є нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої ради акт про прийняття будинку в експлуатацію.

Тобто ОСОБА_6 набув право на забудову земельної ділянки. Затверджений виконкомом акт про введення будинку в експлуатацію відсутній, отже будівництво вважалось не закінченим.

Разом з тим ,п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Зі змісту ст.105 ЦК України 1963 року вбачається, що для того, щоб будівництво здійснювалось згідно вимог закону ,воно повинно проводитись з дозволу ,з належно затвердженим проектом, без порушення будівельних норм і правил. Аналогічні вимоги містить і ст.376 ЦК України .

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків і споруд. Однак, як випливає з положень цього та інших законів України, що регулюють будівельну діяльність, забудова як діяльність, результатом якої є створення нового об'єкта нерухомого майна, складається з таких стадій:

- придбання земельної ділянки у власність чи користування для забудови;

- отримання дозвільної документації на будівництво;

- власне будівництво;

- введення об'єкта будівництва в експлуатацію і державна реєстрація права власності на нього .

Доказів того, що забудовником отримано дозвільну та проектну документацію на будівництво не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Позивачка являється донькою ОСОБА_6 та спадкоємцем останнього за заповітом від 07.12.2011 року. Відповідно до технічного паспорту від 01.07.2013 року зазначений будинок було збудовано , однак не прийнято в експлуатацію і правовстановлюючі документи відсутні.

Відповідно до змісту ч.2 ст.331 ЦК України 2004 року - право власності на нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, здачі будинку в експлуатацію і державної реєстрації.

Таким чином, до завершення будівництва, здачі будинку в експлуатацію і державної реєстрації право власності на будинок у забудовника виникнути не може. Але до моменту завершення будівництва забудовник має майнові права на об'єкт, що полягають в праві забудовника в порядку встановленому законом набути право власності на об'єкт нерухомості після прийняття його в експлуатацію, які передає спадкоємцю чи спадкоємцям в спадщину і які входять до її складу .

Постановляючи рішення про визнання за позивачкою в порядку спадкування права забудовника на спірний будинок у складі конкретних приміщень, суд належним чином не перевірив, чи згідно з законом здійснювалось забудовником будівництво ,чи отримувались спадкодавцем дозволи на спорудження будинку та проектна документація у відповідності до вимог діючого на той час законодавства та коли спадкодавцем було закінчено спорудження будинку, що має значення для визначення законодавства, що регулює відповідні правовідносини, а докази зазначеного в матеріалах справи відсутні . За таких обставин не можна вважати, що будівництво здійснювалось згідно із законом, а тому відсутні підстави для визнання за позивачкою майнових прав забудовника .

Крім того, при розгляді справи суд порушив норми процесуального права.

Як зазначає заявник скарги ОСОБА_4, будинок ,майнові права на який визнано за позивачкою, був побудований спадкодавцем у шлюбі з ОСОБА_7 ,матір'ю заявника, що є непрацездатною та має право на обов'язкову долю в спадщині.

Зазначене позивачка ОСОБА_2 не заперечувала.

Відповідно до ч.2 ст.35 ЦПК України якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною в справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1241 ЦК України , непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом(обов'язкова частка)

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно (у т.ч. і майнові права), набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Таким чином, право забудовника (один з подружжя) виникло у зв'язку з будівництвом житлового будинку подружжям і додаткового визнання не потребує.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_7 в передбачений законом строк відмовилась від обов'язкової долі в спадщині ,а отже прийняла її.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом ,ОСОБА_2 повинна була встановити та вказати в якості відповідачів осіб, що не визнають і оспорюють її право та в якості третіх осіб тих, прав та обов'язків яких може стосуватись рішення суду.

Суд також усунувся від сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи ,в результаті чого не з'ясував коло осіб, що мають право на спадкування та реалізацію ними цього права ,а також визнавши права забудовника лише за позивачкою , вирішив питання про права та обов'язки іншого з подружжя -ОСОБА_7 ,не притягнувши її до участі в справі в якості третьої особи, чим порушив ст.35 ЦПК.

За таких обставин доводи скарги заявника заслуговують на увагу ,судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи ,висновки суду не відповідають встановленим обставинам, рішення суду не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Крижопільського районного суду від 10.12.2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до виконкому Крижопільської селищної ради про визнання за нею в порядку спадкування права забудовника на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: