АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/280/16 Справа № 183/3564/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Дніпро

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Інтерпайп НМТЗ" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

10.06.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Інтерпайп НМТЗ" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 01 липня 2013 р., працюючи на посаді різника холодного металу трубоелектрозварного цеху № 2 в ПАТ «Інтерпайп НМТЗ», а з 12 травня 2014 р. на посаді бригадира підготовчого відділення - по 26 травня 2015 р. (а.с. 11-14, 17, 86).

Згідно наказу голови правління ПАТ «Інтерпайп НМТЗ» № 740 від 01 грудня 2014 р. проведено реструктуризацію структурних підрозділів заводу», яким виведено зі штатного розкладу трубоелектрозварювальний цех № 3, згідно додатку 2. Цим же наказом зобовязано керівників підрозділів надати кандидатури працівників, що підлягають вивільненню, завчасно узгодивши з юридичним відділом з урахуванням вимог ст. 42 КЗпП України (а.с. 60-76).

У звязку з відсутністю вакантних посад, які б відповідали професії (спеціальності) позивача, що підтверджується відповідними штатними розписами ПАТ «Інтерпайп НМТЗ», наказом № 798 від 23 грудня 2014 року з метою своєчасного попередження працівників про наступне вивільнення наказано начальникові трубоелектрозварювального цех № 3 ОСОБА_3 попередити під особистий підпис працівників заводу про наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України за спливом трьох місяців з моменту ознайомлення з цим наказом. 13 січня 2015 р. майже усі працівники були ознайомлені з зазначеним наказом, окрім механіка цеха ОСОБА_4, який був ознайомлений 22 січня 2015 року, електрозварника ОСОБА_5, який вже був звільнений та ОСОБА_2 напроти якого значиться відмова, оскільки ознайомившись з наказом позивач відмовився від підпису, про що було складено акт (а.с. 77-78, 79).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За правилами ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п.п.1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як вбачається з матеріалів справи з 07 квітня 2015 р. по 16 квітня 2015 р. позивач хворів, що підтверджується копіями листків непрацездатності (а.с. 90-91). Постановою президіуму профкому за № 36 від 08 травня 2015 року було розглянуто подання адміністрації про розгляд питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_2 відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скорочення штату працівників та вирішено не надавати згоди на його звільнення, а просити керівництво підприємства провести переатестацію ОСОБА_2 до 15 травня 2015 року. З 08 травня 2015 року по 12 травня 2015 року позивач хворів, що підтверджується копією листка непрацездатності (а.с. 92). 20 травня 2015 року за результатами проведеної переатестації ОСОБА_2, складені акти про те, що 20 травня 2015 року о 09-00 годині комісією у складі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за висновками якої ОСОБА_2 перевірку знань не пройшов (а.с. 83); та, що 20 травня 2015 року о 13-00 годині, після того, як зранку ОСОБА_2 заявив про те, що у склад комісії входили люди, які ставляться до нього упереджено, о 13-00 годині того ж дня була зібрана комісія у складі ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 для повторного складення іспиту ОСОБА_2 О 13-00 годині ОСОБА_2 заявив, що він від складення іспитів відмовляється за станом здоровя (а.с. 84).

Постановою президіуму профкому за № 38 від 20 травня 2015 року розглянуто подання адміністрації про розгляд питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_2 відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скорочення штату працівників та надано згоду на його звільнення.

Враховуючи зазначене суд прийшов до правильного висновку про те, що звільнення позивача за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України було проведено з дотриманням вимог закону, підстави для поновлення його на посаді відсутні, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Що стосується посилання позивача на те, що він має переважне право на залишення на роботі, то воно не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні , оскільки згідно штатного розкладу окрім позивача посади бригадирів підготовчого відділення також займали ще три працівника ОСОБА_12, ОСОБА_13, та ОСОБА_14, кожний з яких має більш високу кваліфікацію ніж позивач, більший стаж роботи, та неповнолітніх дітей (а.с.94-99) проти чого не заперечував сам позивач. А тому суд зробив правильний висновок, що наявність на утриманні позивача хворої матері, з якою він проживає разом, не дають переважного права на залишенні на роботі в розумінні ст. 42 КЗпП України.

При розгляді справи в апеляційній інстанції за клопотанням представника позивача були оглянуті журнали відповідача про прийом та звільнення робітників за період з січня по травень 2015 р. включно, з яких було встановлено, що приймались лише особи тимчасово (на час проходження практики), а звільнялись у звязку зі скороченням штату.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

ОСОБА_15