Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/242/16-ц
Провадження №: 2/332/296/16
12 лютого 2016 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мєркулової Л.О.
при секретарі Попазової Н.С.
Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «МетаБанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, посилаючись на те, що 30 березня 2006 року між нею та Акціонерним банком «Металург» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «МетаБанк»), було укладено договір поруки на забезпечення виконання ОСОБА_2, позичальником, своїх обовязків за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вимоги відповідача є безпідставними, оскільки договір поруки є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, бо в ньому не зазначений строк його дії, а є лише посилання на дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника. Так, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором прострочення заборгованості за сумою основного боргу відбулось з серпня 2011 року, за відсотками за користування кредитом з травня 2013 року, тобто з цього часу у банку виникло право звернутися з вимогою до поручителя протягом наступних шести місяців. Однак таку вимогу до поручителя предявлено не було.
Позивач у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, поважність причин неявки суд не повідомили.
Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1, 2 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізчиних чи юридичних осіб, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Визначаючи характер правовідносин, які виникли між сторонами по справі, суд виходить з наступного.
Статтею 553 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення боржником зобов'язання. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання.
За змістом зазначених норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах з кредитором.
Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення боржником зобов'язання.
У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
За змістом зазначених норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах з кредитором.
Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор впродовж шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Проте, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).
З договору поруки від 30 березня 2006 року, укладеному між сторонами, вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржниками або поручителем своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
Судом встановлено, що відповідно розрахунку заборгованості, вбачається, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 - позичальник вніс 19.07.2011 року, а за відсотками у травні 2013 року. Після 30 травня 2013 року жодної оплати боржник на погашення кредиту та відсотків не вніс.
Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.
Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.
Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 року № 6-128цс14, від 29 січня 2014 року № 6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Банк протягом шести місяців вимоги до поручителя не направив, позову до суду не пред'явив, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки.
Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 січня 2014 року у справі № 6-155цс13.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір поруки є припиненим, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-216 ЦПК України, суд-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.О. Мєркулова