печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Іванові Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Купреєва Світлана Петрівна, Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

04.12.2015 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду і просить встановити факт свого постійного проживання з матір'ю ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3. Заява обґрунтована тим, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана квартира АДРЕСА_1, у якій спадкодавиця проживала останні роки життя разом з сином ОСОБА_1, будучи зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2.

Під час судового розгляду представник заявника ОСОБА_5 підтримав вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_4 - брат заявника, син спадкодавці ОСОБА_4, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, підтвердив вказані у ній обставини, вказав, що спору щодо спадщини між ним та заявником немає.

Приватний нотаріус КМНО Купреєва С. П. у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності /а. с. 48/.

Головним управлінням юстиції у м. Києві представника не було направлено для участі у справі, повідомлялося належним чином про розгляд заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заяви або клопотання не було подано.

Вислухавши обґрунтування представника заявника, думку заінтересованої особи, вивчивши заяву та дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.

Заявник вказав, що на час відкриття спадщини, постійно проживав із спадкодавцем, прийняв спадщину своєї матері, але у визначений законом термін не звернувся до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовила видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи відмову тим, що заявником надано недостатньо документів, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини /а. с. 27/.

На даний час відсутність цього факту позбавляє заявника права отримати у встановленому законом порядку належну йому спадщину.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н.) є матір'ю заявника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н.), що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданим 27.04.1965 Міським архівом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих /а. с. 10/.

Спадкодавець ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а. с. 16/, проте останні роки життя проживала за у м. Києві, за адресою: АДРЕСА_1, що належала їй на праві власності, згідно з договором № 2-0057/96 від 13.08.1996, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та зареєстрованим на Київській біржі нерухомості Джі-Ай-Пі (GIP) /а. с. 12/, що також підтверджується інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 02.11.2015 /а. с. 13/.

Постійне проживання спадкодавиці ОСОБА_4 у м. Києві підтверджується зокрема наступним.

З 01.09.1993 ОСОБА_4 перебувала на обліку та отримувала пенсію в Управлінні пенсійного фонду Московського району м. Києва (наразі є Печерським), що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2, виданим 10.11.1993 безстроково /а. с. 20/.

Проживаючи у Києві, ОСОБА_4 знаходилася на диспансерному обліку у поліклініці Шевченківського району з приводу перелому шийки стегна, неодноразово зверталася до лікарів протягом 2003, 2004, 2006 та 2008 років /а. с. 19/.

Згідно з договором про надання послуг № 1016 від 01.12.2007, укладеним між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_4, було здійснено пошук та підбор персони по догляду за матір'ю останнього - ОСОБА_4, послуги щодо чого надавалися тричі на тиждень по чотири години за адресою: АДРЕСА_1, за якою проживала ОСОБА_4 та її син ОСОБА_1 /а. с. 21/.

Мешканцями будинку АДРЕСА_1 складено акт від 28.10.2015 про те, що з серпня 1996 по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 постійно проживала разом з сином ОСОБА_1 у своїй квартирі АДРЕСА_1 за вказаною адресою /а. с. 18/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, у віці 84 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_3 /а. с. 9/.

На день смерті ОСОБА_4 її син - заявник ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, залишається зареєстрованим з 19.06.1997 /а. с. 17/ та проживає за вказаною адресою зараз.

На звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини після смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, державний нотаріус КМНО Міщенко Т. В. повідомила листом № 3561/01-16 від 01.11.2011, що, оскільки було з'ясовано про те, що ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, документи, подані заявником для вирішення питання про заведення спадкової справи було поштою переслані до Першої Ялтинської державної нотаріальної контори /а. с. 24/.

Разом з тим, перевіркою Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 23.10.2015 встановлено відсутність будь-якої інформації щодо спадкової справи на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 /а. с. 25/.

23.10.2015 заявник звернувся до приватного нотаріуса КМНО Купреєвої С. П. із нотаріально посвідченою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину - квартиру АДРЕСА_1 /а. с. 26/.

Проте, оскільки заявником не надано документу, що підтверджує реєстрацію ОСОБА_4 разом з ним, приватний нотаріус Купреєва С. П. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із чим запропоновано звернутися до суду за підтвердженням факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за її останнім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 27/.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦПК України, передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України зазначається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що вбачається з поданих суду заявником документів.

Згідно з ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки під час судового розгляду було доведено факт проживання заявника ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3, подана заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 234, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Купреєва Світлана Петрівна, Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у квартирі АДРЕСА_1 зі спадкодавцем (матір'ю) ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5) на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. В. Литвинова