Провадження № 2/161/71/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Гриня О.М.

при секретарі Пилипюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Свій позов мотивує тим, що є матір'ю ОСОБА_3, батьком дитини в свідоцтві про народження записано відповідача ОСОБА_2 Шлюб між сторонами розірвано рішенням Нововолинського міського суду від 03.04.2015 року. Після народження сина відповідач не займався його вихованням та утриманням.

Зазначає, що з березня 2014 року вихованням та утриманням дитини займається тільки вона, піклується про його фізичний та духовний розвиток.

Враховуючи вищенаведене, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено орган опіки та піклування Нововолинської міської ради.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування Нововолинської міської ради в судове засідання не з'явився з невідомих суду підстав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини.

Із письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 2014 року народження, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 19 листопада 2015 року № 543, вбачається що гр. ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому є необхідність у позбавленні його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 2014 року народження (а.с. 13-15).

Крім того, невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків підтверджується довідкою-розрахунком, виданою другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, з якої вбачається, що станом на 30 листопада 2015 року у ОСОБА_2 існує заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 в сумі 1 500 гривень (а.с. 11).

Відповідно до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Крім того, вирішенні питання, що торкаються дітей, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботою про нього. При вирішенні такого спору суд повинен виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина буде відповідати інтересам дитини, оскільки батько дитини не проявляє належної уваги та турботи, не цікавиться життям сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. А тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення.

Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про стягнення в її користь 487,20 грн. судового збору підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 10, 57, 60, 208, 209, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164, 166, 180 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Нововолинськ, Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.