Справа № 352/1759/15-ц
Провадження № 2/352/132/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності. Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що відповідно до довідки Липівської сільської ради від 23.02.2015 року станом на 15.04.1991 року господарство № 42 по вул.. Л.Українки в с. Липівка Тисменицького району Івано-Франківської області відносилося до колгоспної групи, членами якого були: ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Майно двору складалося з будинковолодіння № 42 по вул.. Л. Українки в с. Ямниця , будівництво якого ми завершили в 1985 році. Свідоцтва про право власності на будинколоводіння не має. Кожному з членів господарства належало по 1/8 частці майна.У 2002 році вони, позивачі, у зв»язку з отриманням ОСОБА_1 ордеру на вселення у службову квартиру у м.Івано-Франківську були зняті з реєстрації з с.Липівка. Але у зв»язку з тим, що у дану квартиру самовільно заселилися інші жильці, вони з господарства не вибували і продовжують там проживати і вважають, що не втратили право на майно колгоспного двору. 28.06.2002 року помер ОСОБА_5 Належну йому 1/8 частку майна двору успадкували по 1/32 частці його дружина ОСОБА_7, дочка ОСОБА_1, син ОСОБА_8, син ОСОБА_5 і частка кожного з них збільшилася до 5/32. 14.11.2014 року померла ОСОБА_7, яка заповіла все належне їй майно відповідачу ОСОБА_5 і частка його в майні на даний час становить 10/32 на суму 19683 грн. В 2009 році ОСОБА_8 знявся з реєстрації та вибув з господарства та виїхав за кордон. Оскільки він не втратив право на 5/32 часток домоволодіння, що становить 9842 грн., то буде звертатися з позовом про визнання права власності на свою частку після повернення. Їм, позивачам, належить: ОСОБА_1 5/32часток, ОСОБА_2 4/32, ОСОБА_3-4/32 часток, ОСОБА_4 4/32 часток, а всього 17/32 часток вартістю 33461 грн. Відповідач заперечує та не визнає за ними права на частку у даному майні, оскільки вважає, що ОСОБА_7 заповіла йому все майно двору. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкове майно являється колгоспним двором та відсутні правовстановлюючі документи на нього.

Позивачкі в судове засідання не з»явилася. Від них надійшла заява, у якій вони просили справу розглядати без їх участі, позов підтримують, просять його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, у зв»язку з чим ухвалено розглядати справу в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність.

Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до

15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до довідки Липівської сільської ради від 23.02.2015 року станом на 15.04.1991 року господарство № 42 по вул. Л.Українки в с. Липівка Тисменицького району Івано-Франківської області відносилося до колгоспної групи, членами якого були: ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Свідоцтва про право власності на дане будинколоводіння не має. Кожному з членів господарства належало по 1/8 частці майна. У 2002 році позивачі у зв»язку з отриманням ОСОБА_1 ордеру на вселення у службову квартиру у м.Івано-Франківську були зняті з реєстрації з с.Липівка. Але у зв»язку з тим, що у дану квартиру самовільно заселилися інші жильці, вони з господарства не вибували і продовжують там проживати і вважають, що не втратили право на майно колгоспного двору. 28.06.2002 року помер ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про смерть від 01.07.2002 року (а.с.4). Належну йому 1/8 частку майна двору успадкували по 1/32 частці його дружина ОСОБА_7, дочка ОСОБА_1, син ОСОБА_8, син ОСОБА_5 і частка кожного з них збільшилася до 5/32. 14.11.2014 року померла ОСОБА_7, що стверджується копією свідоцтва про смерть від 14.11.2014 року (а.с.5.). Остання заповіла все належне їй майно відповідачу ОСОБА_5 і частка його в майні на даний час становить 10/32 на суму 19683 грн. В 2009 році ОСОБА_8 знявся з реєстрації та вибув з господарства та виїхав за кордон.

Виходячи з вищенаведеного, позивачам належить: ОСОБА_1 5/32часток, ОСОБА_2 4/32, ОСОБА_3-4/32 часток, ОСОБА_4 4/32 часток, а всього 17/32 часток вартістю 33461 грн.

Таким чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними і обгрунтованими, а отже підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст.ст. 15, 386, 392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1268 ч. 1, 3 ЦК України, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику у справах за позовами про захист прав приватної власності від 22.12.1995р. №20, та керуючись ст. 213- 215, 224-226 ЦПК Укаїни, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/32 часток у спільному сумісному домоволодінні № 42 по вул. Л.Українки в с. Липівка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/32 часток у спільному сумісному домоволодінні № 42 по вул. Л.Українки в с. Липівка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/32 часток у спільному сумісному домоволодінні № 42 по вул. Л.Українки в с. Липівка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 4/32 часток у спільному сумісному домоволодінні № 42 по вул. Л.Українки в с. Липівка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Струтинський Р.Р.