АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6438/16 Справа № 2-51/11 Головуючий у 1 й інстанції - Лукінова К.С. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Городничої В.С.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, служба у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення додаткових витрат на утримання сина та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, додаткових витрат на утримання сина та позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що з 06 серпня 2011 року по 22 вересня 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та який проживає разом із нею. Оскільки ОСОБА_2 з липня 2013 року не приділяє синові належної уваги, не піклується про його духовний стан, в повній мірі не забезпечує матеріальні потреби дитини, просила суд, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно з усіх видів доходів починаючи з дня подання позову до досягнення сином повноліття; додаткові вирити на утримання дитини за період 2014-2015 роки у розмірі 1 998 грн. 41 коп.; додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1 000 грн. щомісячно з усіх видів доходів відповідача починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.2-7).

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, залишено без розгляду (т.1 а.с.76).

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02 жовтня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання сина та позбавлення батьківських прав направлено за підсудністю до Покровського районного суду Дніпропетровської області (т.1 а.с.77).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2014 року по 2015 рік в сумі 1 998 грн. 41 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 в розмірі 1 000 грн. щомісячно починаючи з дня подання позову до суду - 21 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання щодо судових витрат (т.1 а.с.249-253).

Не погодившись з ухваленим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог (т.2 а.с.49-51).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 06 серпня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.13).

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с. 15, 16).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.14).

Відповідно до акту обстеження умов проживання, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матір'ю - ОСОБА_3 (т.1 а.с.90).

Державним виконавцем відділу ДВС Покровського РУЮ у Дніпропетровській області 14 серпня 2014 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №337/6136/13-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.92-94, 95).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах на утримання дитини, наданого державним виконавцем відділу ДВС Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, заборгованість боржника ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 станом на 24 вересня 2015 року становить 1 754 грн. (т.1 а.с.211).

Згідно характеристики наданої завідувачем дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №235 «Горошинка», який відвідує дитина, батько ОСОБА_4 не відвідує дитячий садок, не буває на батьківських зборах, не цікавиться досягненнями дитини (т.1 а.с.17).

Відповідно до висновку служби у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року, позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 є доцільним (т.1 а.с.173).

Відповідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 19 жовтня 2016 року, визначено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.90-91).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх законності та обґрунтованості однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років.

Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав.

Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Отже, з аналізу вказаних норм права можна дійти висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який можливо застосувати у разі наявності підстав визначених ч.1 ст.164 СК України, та такий захід насамперед спрямовується на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Тобто, позбавлення батьківських прав є серйозним покаранням за невиконання батьківських обов'язків і є крайньою необхідністю у випадках, коли фізичне, моральне та духовне благополуччя дитини є в небезпеці або знаходиться під загрозою.

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 06 серпня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.13).

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с. 15, 16).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.14).

Відповідно до акту обстеження умов проживання, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матір'ю - ОСОБА_3 (т.1 а.с.90).

Державним виконавцем відділу ДВС Покровського РУЮ у Дніпропетровській області 14 серпня 2014 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №337/6136/13-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.92-94, 95).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах на утримання дитини, наданого державним виконавцем відділу ДВС Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, заборгованість боржника ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 станом на 24 вересня 2015 року становить 1 754 грн. (т.1 а.с.211).

Відповідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 19 жовтня 2016 року, визначено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.90-91).

Згідно ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З матеріалів справи вбачається з відповідача ОСОБА_2 за виконавчим листом від 30 червня 2009 року, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області, з 01 червня 2009 року стягуються аліменти на утримання другої неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття (т.2 а.с.13).

Відповідач ОСОБА_2, заперечував проти позбавлення його батьківських прав, відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, та посилаючись на свій матеріальний стан, оскільки він на даний час повинен сплачувати аліменти на утримання двох дітей.

Аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач сплачує, але нерегулярно ( т.2 а.с. 49-51, 90, 91, 92, 93).

Отже, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази про необхідність та доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи, що відповідач аліменти на утримання сина сплачує, вимога позивача про позбавлення батьківських прав відповідача не підлягає задоволенню.

Стосовно рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4, у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття слід зазначити, відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

При цьому в кожному випадку, як сама необхідність, тобто потреба в додаткових витратах на дитину, так і їх розмір повинні об'єктивно бути доведеними перед судом, виходячи із принципу змагальності сторін, передбаченого ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача на майбутнє додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому дана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину за період 2014-2015 роки у розмірі 1 998 грн. 41 коп. слід зазначити наступне.

Статтею 185 СК України визначено обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на утримання дитини.

Як роз'яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Окрім того відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Як вбачається з матеріалів справи дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на протязі 2014-2015 років хворів, знаходився на лікуванні у лікаря невролога та ортопеда, у зв'язку з чим йому було призначено лікарські препарати, на придбання яких позивачем було витрачено кошти, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписки з амбулаторної карти, чеків на придбання ліків на загальну суму 1 834 грн. 85 коп., половина якої в розмірі - 917 грн. 43 коп. має бути стягнута з відповідача (т.1 а.с.24-29).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача половини коштів, які сплачуються за відвідування дитиною дитячого садка та сплату благодійного внеску слід зазначити, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки в розумінні ст. 185 СК України, не відноситься до додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-і особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, служба у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення додаткових витрат на утримання сина та позбавлення батьківських прав - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-і особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, служба у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення додаткових витрат на утримання сина та позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період 2014 - 2015 роки в сумі 917 грн. 43 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді