Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4277/15-ц Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 53 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Талько О.Б.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа ОСОБА_5 про скасування рішень та державних актів на право власності на землю

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом. В обґрунтування вимог зазначала, що рішенням 23 сесії ОСОБА_2 сільської ради від 12.07.2005 року її матері ОСОБА_6 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,09 га. в с. Ярунь по пров. Чапаєва для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільської ради. На цій само сесії ОСОБА_3 було надано земельну ділянку площею 0,125 га для обслуговування 1/2 частини двохквартирного житлового будинку і господарських будівель по провулку Чапаєва,2 с. Ярунь за рахунок земель запасу сільської ради. ОСОБА_6 не погоджувала меж земельної ділянки ОСОБА_3, як землекористувач суміжної земельної ділянки, оскільки в протоколі погодження меж її земельна ділянка вказана невірно. Сільською радою було затверджено акти на право власності на земельні ділянки ОСОБА_3, виготовлені згідно рішення сільської ради від 17.05.2006 року. 11.11.2006 року ОСОБА_6 померла. Позивач, як правонаступник ОСОБА_6, вважаючи, що зазначеним рішенням було порушено її право на отримання у власність земельної ділянки, просила скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради від 17.05.2006 року та державні акти на право власності на земельні ділянки від 08.08.2006 року на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стягнути на її користь судові витрати та витрати за виготовлення технічної документації, сплачені на користь „Бердичів-фото.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування рішень та державних актів на право власності на землю відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення її позовних вимог та стягнення судових витрат. Вважає, що судом не надана належна оцінка тим фактам, що рішення ОСОБА_2 сільської ради від 23.12.2005 року, яким внесені зміни до рішення цієї ж сільської ради від 12.07.2005 року про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,125 га, є сфальшованим. Зазначає, що рішенням від 17.05.2006 року «Про зміни до рішення ОСОБА_2 сільської ради від 12.07.2005 року» сільська рада незаконно надала ОСОБА_3 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, частково за рахунок земельної ділянки, що відповідно до рішення ОСОБА_2 сільської ради від 12.07.2005 року була надана ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства. Рішеннями судів встановлено обґрунтованість її вимог, проте не враховано цим судом при вирішенні спору.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 сільська рада, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечили.

Представник ОСОБА_2 сільської ради до апеляційного суду не зявився, просив розглянути апеляційну скаргу за його відсутності. Сільська рада надала усі документи, які витребовувались апеляційним судом за клопотанням представника апелянта.

Відповідач ОСОБА_4 до апеляційного суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням 23 сесії ОСОБА_2 сільської ради від 12.07.2005 року ОСОБА_6- матері позивача було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,09 га. в с. Ярунь по вулиці Чапаєва для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільської ради /а.с.53/.

Цим же рішенням надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації по передачі в приватну власність земельної ділянки площею 0,125 га. для обслуговування 1/2 частини житлового будинку і господарських будівель в АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу сільської ради /пункт 1/.

Згідно п.2 вказаного рішення вирішено залишити за Житомирським технікумом землевпорядкування земельну ділянку в розмірі 0,125 га для обслуговування 1/2 житлового будинку АДРЕСА_2 /а.с.54,109/.

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 23.12.2005 року внесено зміни до рішення від 12.07.2005 року в частині переліку осіб, яким надається дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,125 га по пров. Чапаєва, 2 в с. Ярунь, а саме - по 1/3 частині ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як співвласникам приватизованої квартири за вказаною адресою/а.с.55/.

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 17 травня 2006 року надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,12га для надання в приватну власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільської ради /а.с.56/.

Рішенням третьої сесії 5 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 13 липня 2006 року затверджено технічну документацію на передачу земельних ділянок у приватну власність та видачу державних актів на право приватної власності на землю в розмірі 0,125га ОСОБА_3, ОСОБА_4П, ОСОБА_5 в рівних долях для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд в с. Ярунь по пров. Чапаєва,2 та в розмірі 0,1304га- ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою /а.с.57/.

На підставі зазначеного рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3, ОСОБА_4П, ОСОБА_5 8 серпня 2006 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1250 га в рівних долях кожному за вище зазначеною адресою для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд /а.с.58/ , а також того ж дня видано Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 площею 0,1304га для ведення особистого селянського господарства /а.с.59/.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.10.2006 року задоволено позов ОСОБА_6 та зобовязано ОСОБА_2 сільську раду у відповідності до свого рішення від 12.07.2005 року вчинити дії по встановленню меж на місцевості земельної ділянки в розмірі 0,09га для ведення ОСГ по пров. Чапаєва в с. Ярунь Новоград-Волинського району за рахунок земель запасу сільської ради /а.с.16/.

На виконання вказаної постанови було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.09.2007 року задоволено заяву позивача та замінено стягувача ОСОБА_6 її правонаступником ОСОБА_1 у виконавчому провадженні , відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Новоград- Волинським судом у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 сільської ради про покладення обовязку виконати рішення сільської ради від 12.07.2005 року /а.с.17/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно застосував норми права та обґрунтовано керувався положеннями ч.1.ст12, ч.1,2 ст.116,ст.ст.118,122, 125,126, 152,155 ЗК України, Законом України «Про місцеве самоврядування».

Судом встановлено, що мати позивача 06.04.2006 року звернулась до сільської ради із заявою про встановлення відповідно до рішення сесії від 12.07.2005 року меж користування земельною ділянкою, що підлягає приватизації.

Протоколом узгоджувальної комісії по земельних спорах ОСОБА_2 сільської ради від 02.06.2006 року визначено межі цієї землі по фактичному користуванню.

Протоколом узгоджувальної комісії від 09.08.2006 року вищезазначене рішення скасовано, однак межі земельної ділянки ОСОБА_6 знову визначено по її фактичному користуванню.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що мати позивача рішенням від 12.07.2005 року права користування чи власності на земельну ділянку по вул. Чапаєва в с. Ярунь не набула, а тому правовий статус цієї земельної ділянки стосується земель запасу сільської ради і межа переданої відповідачам ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки по провулку Чапаєва,2 в с. Ярунь правомірно була погоджена саме представником власника землі - ОСОБА_2 сільської ради, до компетенції якої відноситься визначення меж земельних ділянок в порядку їх відведення.

Представником позивача не доведено того, що ОСОБА_2 сільською радою ОСОБА_1 відмовлено в завершенні процедури приватизації земельної ділянки по вулиці Чапаєва в с. Ярунь Новоград-Волинського району за рахунок земель запасу.

Окрім того змістом протоколу другої сесії ОСОБА_2 сільської ради 5 скликання від 17.05.2006 року підтверджується, що пунктом 17 Порядку денного було поставлено на вирішення питання «Про внесення змін до рішення 23 сесії ради від 12.07.2005 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на передачу земельної ділянки у приватну власність для обслуговування жилого будинку»/а.с.199,249,251/.

Рішенням цієї сесії (від 17.05.2006 року) внесено зміни до пункту 2 23 сесії ради 4 скликання від 12.07.2005 року залишити за Житомирським технікумом землевпорядкування земельну ділянку в розмірі 0,05га для обслуговування кімнати для приїжджих в двохквартирному житловому будинку по провулку Чапаєва,2 в с. Ярунь /а.с. 233,292/.

Раніше рішення 23 сесії 4 скликання від 12.07.2005 року /пункт 2/, по що зазначено вище, було залишено за Житомирським технікумом землевпорядкування земельну ділянку в розмірі 0,125га для обслуговування 1/2 житлового будинку АДРЕСА_3/а.с.54,109/.

Відтак, вимогами ОСОБА_1 про скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради 5 скликання від 17.05.2006 року зачіпаються також права Житомирського технікуму землевпорядкування, якого до участі у справі притягнуто не було, а наявність, на думку позивача, порушення її прав може відбуватись не тільки ОСОБА_3, а й Житомирським технікумом землевпорядкування.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції неодноразово наголошував, що він не погоджується з рішенням ради про надання ОСОБА_3 земельної ділянки саме для обслуговування житлового будинку.

Водночас, рішення сесії від 12.07.2005 року, яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі у приватну власність земельної ділянки в розмірі 0,125га для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 та рішення сесії від 23 грудня 2005 року, яким внесені зміни до зазначеного рішення в частині надання дозволу ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 (по 1/3 частині земельної ділянки кожному відповідно до частки в будинку внаслідок приватизації) позивач не оскаржує.

У звязку з наведеним колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не довела як того вимагають положення ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, що саме діями відповідачів порушуються її права і що саме вони користуються земельною ділянкою, яка на думку позивача, належить їй.

Матеріалами справи підтверджується, що як ОСОБА_6 так і ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі в приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства /обом/, а також для обслуговування житлового будинку і господарських споруд /ОСОБА_3/ за рахунок земель запасу сільської ради.

Відповідачі ОСОБА_3 реалізували надане їм право та у відповідності до норм земельного законодавства /ст.ст. 118,125,126 ЗК/ набули право власності на земельні ділянки по провулку Чапаєва в с. Ярунь у повній відповідності із визначеним законом порядком їх приватизації.

Окрім того, відповідачі ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснили, що приватизована ними земельна ділянка по пров. Чапаєва,2 в с. Ярунь станом на 12.07.2005 року відносилась до земель запасу сільської ради та перебувала у їх фактичному користуванні з 1994 року, після надання їх сім»ї житла в будинку, побудованому Житомирським технікумом землевпорядкування, як викладачам. Межа цієї земельної ділянки була визначена встановленою після закінчення будівництва огорожею, яка залишається незмінною і на теперішній час.

Вказаного факту представник позивача у судовому засіданні не заперечив та не спростував.

Спір виник за земельну ділянку по провулку Чапаєва,2.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що земельна ділянка щодо якої розпочата процедура приватизації матірю позивачки за рішенням сесії від 12.07.2005 року, розташована по вулиці, а не по провулку Чапаєва.

Вирішуючи спір, суд також обґрунтовано врахував ту обставину, що як рішення узгоджувальної комісії по земельним спорам ОСОБА_2 сільської ради від 09.08.2006 року, так і рішення ОСОБА_2 сільської ради від 13.07.2006 року про затвердження технічної документації про передачу у приватну власність та видачу відповідачам ОСОБА_3 Державних актів на право приватної власності на землю по провулку Чапаєва,2, є чинними і ніким неоспорені.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність судових рішень на вирішення цього спору не впливають.

Так, постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 сільської ради зобовязано відповідача вчинити дії по встановленню на місцевості меж земельної ділянки. При цьому суд виходив з того, що з вини відповідача розгляд заяви позивача щодо встановлення меж земельної ділянки у відповідності з рішенням сільської ради від 12.07.2005 року безпідставно зволікається впродовж майже року, що викликало протест прокурора від 02.08.2006 року і чим порушені права позивача як землевласника /а.с.195/.

Тобто суд у зазначеній постанові, виходячи із меж розгляду спору, не вдаючись в характеристику обставин набуття права на земельну ділянку, вирішив спір лише щодо зобовязання встановити її межі та не вирішував питання про встановлення межі земельної ділянки ОСОБА_8 за рахунок вже приватизованих земельних ділянок ОСОБА_3.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправним вилучення частини земельної ділянки /а.с.22-25/. Відмовляючи в задоволенні позову до сільської ради, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення сільською радою будь-яких дій, направлених на вилучення частини земельної ділянки у позивачів (рішення сільською радою, виконавчим комітетом чи посадовими особами не приймались, вказівки не давались). При цьому суд зазначив, що в даному випадку порушення прав позивачів щодо належних їм на праві власності земельних ділянок в частині встановлення меж при виконання рішення суду заступником ВДВС належить розглядати в площині правомірності застосування Закону України «Про виконавче провадження», так як саме при виконанні рішення суду виконавчою службою вчинялись дії щодо встановлення меж на місцевості, а не проводилось вилучення частини земельних ділянок сільською радою.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на необґрунтованість висновку суду щодо чинності рішення ОСОБА_2 сільської ради від 13 липня 2006 року на час розгляду справи, є безпідставним, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що зазначене рішення скасовано, позовна вимога про визнання недійсним цього рішення не заявлялась.

Із матеріалів справи вбачається, що прокурором вносився протест 26.02.2007 року за №974 на рішення ОСОБА_2 сільської ради від 17.05.2006 року та від 13.07.2006 року щодо приватизації ОСОБА_3 земельних ділянок по провулку Чапаєва,2 в с. Ярунь, проте рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 06.03.2007 року протест прокурора було відхилено /а.с.46,234/.

Посилання в апеляційній скарзі на фальсифікацію рішень сільської ради не може бути враховано при розгляді цієї справи, оскільки такі обставини підлягають доведенню в кримінальному провадженні.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді