Справа №265/3496/16-ц
Провадження №2/265/1468/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участі секретаря - Азарової А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2014 року, від якого мають спільну дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинили, дитина знаходиться на її утриманні. Вказувала, що відповідач сплачує їй на утримання доньки щомісяця 400 грн., а оскільки вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та несе додаткові витрати на утримання малолітньої дитини, то їй цих коштів не вистачає. При цьому дитина часто хворіє на простудні захворювання. Додавала, що відповідач є працездатним, однак не працює офіційно. На підставі переліченого, оскільки у неї немає інших доходів, то просила суд з відповідача стягнути аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1000 грн. від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, бо відповідач ухиляється від надання їй такої допомоги.

Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні поданого позову, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додавши, що вона отримує від держави допомогу у розмірі 800 грн. на дитину та від ОСОБА_2 - 400 грн. на місяць. Оскільки вона змушена мешкати на зйомній квартирі разом із малолітньою донькою, бо у квартирі її батьків не вистачає місця, то батько оплачує їй оренду такої квартирі та допомагає придбанням продуктів харчування. Однак батьки є пенсіонерами, тому не можуть багато допомогти. Дитина натомість часто хворіє, на що необхідні ліки. На підставі цього у неї не має жодних коштів на своє утримання, адже вона не може покинути малолітню дитину та піти на роботу. При цьому батько дитини не надає їй жодної допомоги. Таким чином, оскільки відповідач має змогу надавати їй допомогу на її утримання, просила суд задовольнити позов повністю.

Представник позивачки, яка діє на підставі договору, у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала повністю, підтвердивши доводи ОСОБА_1, додавши, що відповідач має змогу надавати допомогу позивачці, бо до цього часу періодично надавав таку допомогу, поки мешкав із позивачкою разом. Зазначала, що ОСОБА_2 не є інвалідом, інших дітей не має. Тому, зважаючи на обов'язок відповідача утримувати ОСОБА_1, просила суд стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно від доходів останнього.

Відповідач в судовому засідання повністю заперечуючи проти вимог ОСОБА_1, вказував, що він офіційно не працює, постійного доходу не має, існує за рахунок збережень, шо мав до цього. При цьому до пред'явлення до нього позову він надавав регулярно допомогу позивачці та дитині. Однак тепер у нього закінчились гроші, тому він не має можливості надавати допомогу відповідачці на її утримання. Просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно із наданими відповідачем письмовими запереченнями на позов ОСОБА_1 вбачається, що, не визнаючи заявлені до нього вимоги, ОСОБА_2 зазначав, що він з часу народження дитини допомагав як малолітній ОСОБА_3, так й відповідачці, придбаючи продукти харчування, ліки, дитячі іграшки та їжу. Стверджував, що загалом з грудня 2015 року витратив таким чином близька 17000 грн., що складає близька 4000 грн. на місяць. При цьому не маючи роботи він щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини в сумі 400 грн. Зазначав також, що він мешкає разом із батьками, які є пенсіонерами, які отримують мінімальну пенсію, яку вистачає на оплату комунальних платежів та придбання лише необхідних ліків, оскільки вони мають низку захворювань. Внаслідок цього він змушений витрачати свої гроші також на допомогу батькам. Крім цього він сам має захворювання, які потребують лікування. Просив відмовити у позові.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 543 від 11 листопада 2014 року.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11 листопада 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 1004 від 11 листопада 2014 року, вбачається, що ОСОБА_3 народилась 5 листопада 2014 року, батьками якої зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Респіраторні захворювання малолітньої ОСОБА_3, 2014 р. н., підтверджуються копією медичної картки дитини.

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2015 року, яке набуло чинності, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2015 року та до повноліття дитини.

В свою чергу з фіскальних чеків відповідача вбачається, що ОСОБА_2 сплатив на виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 загалом 3850 грн.

З наданих відповідачем в судовому засіданні копій квитанцій та чеків за період з грудня 2015 року по травень 2016 року також видно, що ним були витрачені значні кошти на придбання ліків, продуктів харчування, оплату інтернет зв'язку, дитячих іграшок, одежі, засобів гігієни та продуктів.

При цьому з трудової книжки відповідача вбачається, що ОСОБА_2 з 28 травня 2015 року по теперішній час не працевлаштований офіційно.

Наявність у ОСОБА_2 захворювань шлунково-кишкового тракту та хребта підтверджується відомостями медичного закладу «Код Здоров'я» від 2 липня 2013 року та від 23 жовтня 2014 року.

Факт проживання АДРЕСА_2 разом із відповідачем його батьків, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підтверджується копіями паспортів останніх та довідкою з житлової організації.

При цьому батьки ОСОБА_2 є пенсіонерами, що вбачається з копій їх пенсійних посвідчень, та які отримують пенсію в розмірі 1208,39 грн. на місяць - ОСОБА_4, та в розмірі 1411,59 грн. - ОСОБА_5

Також суд встановив, що мати відповідача, ОСОБА_4, має захворювання на цукровий діабет, є інсулінозалежною, а також має низку інших супутніх захворювань, що вбачається з виписки з її медичної картки.

Витрати на придбання ліків матері відповідача, ОСОБА_4, підтверджуються копіями товарних чеків та квитанцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

На підставі ч. 4 ст. 84 СК право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому за ч. 2 ст. 91 СК жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84 СК.

За ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

На підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд таким чином за наслідком розгляду справи встановив, що позивачка фактично мешкає одна, утримуючи дитину, 2014 р. н., не маючи самостійного доходу, що свідчить про те, що вона потребує від батька дитини допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

В судовому засіданні натомість було встановлено, що відповідач, який хоча не працює офіційно та не має стабільного заробітку, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, з якою мешкає малолітня ОСОБА_3, бо є працездатним та має змогу витрачати значні кошти щомісяця на придбання ліків, продуктів харчуванні та інше, який за словами самого відповідача витрачав близька 4000 гр. щомісяця.

Матеріалами справи також було встановлено, що відповідач сплачує за рішенням суду 400 грн. аліментів на утримання спільної із позивачкою доньки, мешкає разом із батьками-пенсіонерами, які отримують мінімальну пенсію. При цьому як відповідач, так й його мати мають низку захворювань, які потребують затрат на лікування та придбання медикаментів.

На підставі того, що відповідач не має регулярного офіційного доходу, однак має змогу надавати допомогу позивачці на її утримання, суд вважає за необхідне у такому випадку визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, визначаючи розмір аліментів, що повинні стягуватись на утримання позивачки з відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів у сумі 400 грн. щомісячно від доходів відповідача, оскільки вказаний розмір аліментів буде відповідати інтересам, як малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, так й її батьків.

Таким чином суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячя до досягнення малолітньою ОСОБА_3 трирічного віку.

За ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню також судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований у АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_2, яка зареєстрована в АДРЕСА_3, а мешкає АДРЕСА_1, на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 31 травня 2016 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

В задоволені решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя