УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 109 665,210 доларів США та 7 553 грн 56 коп., з яких: 5 361,14доларів США прострочені відсотки, 240,39 доларів США - нараховані відсотки за період 0 06 листопада 2014 року по 17 листопада 2014 року, 7 553 грн 56 коп. пеня, 2 351,09 доларів США, 101 712,58 доларів США - залишок строкової заборгованості.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 06 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк» (далі - ВАТ «СЕБ Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання кредиту № 1121, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 120 000,00 доларів США зі сплатою 7 % річних з кінцевим терміном повернення до 06 березня 2028 року.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника, 06 березня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_5, а також між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_6 було укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі зобов'язалися відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань.

Посилаючись на те, що боржник належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 17 листопада 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 109 665,210 доларів США та 7 553 грн 56 коп., яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 1121 в сумі 109 665,20 доларів США та 7 553 грн 56 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість станом на 17 листопада 2014 року за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 1121 у розмірі 109 665,20 доларів США та 7 553 грн 56 коп., що еквівалентно 1 697 759 грн 35 коп., з яких: несплачена частина кредиту - 2 351,09 доларів США, що еквівалентно 36 235 грн 98 коп., прострочені та нараховані відсотки - 5 361,14 доларів США, що еквівалентно 82 628 грн 13 коп., нараховані відсотки за період з 06 по 17 листопада 2014 року - 240,39 доларів США, що еквівалентно 3 704 грн 99 коп., пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 7 553 грн 56 коп., залишок строкової заборгованості - 101 712,58 доларів США, що еквівалентно 1 567 636 грн 70 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість станом на 17 листопада 2014 року за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 1121 у розмірі 109 665,20 доларів США та 7 553 грн 56 коп., що еквівалентно 1 697 759 грн 35 коп., з яких: несплачена частина кредиту - 2 351,09 доларів США, що еквівалентно 36 235 грн 98 коп., прострочені та нараховані відсотки - 5 361,14 доларів США, що еквівалентно 82 628 грн 13 коп., нараховані відсотки за період з 06 по 17 листопада 2014 року - 240,39 доларів США, що еквівалентно 3 704 грн 99 коп., пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 7 553 грн 56 коп., залишок строкової заборгованості - 101 712,58 доларів США, що еквівалентно 1 567 636 грн 70 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині часткового задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та частково задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідачів як боржника і поручителів у зв'язку із неналежним виконання боржником своїх зобов'язань, проте, врахувавши окремо укладені договору поруки між банком, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості солідарно з боржника та кожного із поручителів.

При цьому апеляційним судом враховано, що позивач звернувся до суду з цим позовом у червні 2015 року про стягнення кредитної заборгованості, яка утворилася станом на 17 листопада 2014 року, а у кредитному договорі та договорах поруки встановлено строк їх дії до 06 березня 2028 року ,у зв'язку із чим дійшов правильного висновку, що на час звернення банку з цим позовом до суду порука не була припиненою.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться допереоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, поданупредставником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана