УхвалА

іменем україни

13 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про знесення самочинного будівництва, зобов'язання відновити межові знаки, стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що її сусіди: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 самочинно збудували споруду на межі належного їй домоволодіння по АДРЕСА_1, чим завдали їй шкоди у вигляді втрати значного обсягу врожаю внаслідок стікання зі стріхи споруди дощової води та утворення тіні. Крім того, вказувала, що зазначеними діями відповідачі завдали їй моральної шкоди.

З огляду на викладене позивачка просила суд зобов'язати відповідачів: знести самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1; відновити знищені межові знаки; при будівництві муру відступити від межі на встановлену законодавством відстань; а також стягнути з них моральну шкоду у розмірі 20 тис. грн.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 11 червня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відновити знищені межові знаки. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

9 березня 2016 року на вказане рішення районного суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказувала про те, що вона є інвалідом ІІ групи, її скрутне матеріальне становище не давало змоги вчасно пролікуватися, а тому вона не мала можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2016 року вказані ОСОБА_6 причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, а її апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення процесуального строку, навівши інші підстави поважності його пропуску.

28 березня 2016 року ОСОБА_6 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, додавши до неї довідки районної лікарні та районного відділу міліції.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, справу направити до цього ж суду для продовження її розгляду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених ч. 3 ст. 297 ЦПК України, на рішення суду від 11 червня 2014 року, апеляційний суд вірно виходив із того, що поважних причин значного пропуску строку апеляційного оскарження (ст. 294 ЦПК України - 10 днів) заявник не надала. При цьому встановлено, що заявник знала про зазначене рішення районного суду, брала участь у судових засіданнях та завчасно, 25 червня 2014 року, отримала його копію.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що надані лікарняні довідки стосуються лише кілька днів у червні 2014 року, а саме по собі знаходження на обліку у лікарні не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, пропущеного майже на 2 роки.

При цьому безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність у правовідносинах.

Отже, судове рішення апеляційного суду є законним і обгрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.А. Черненко

С.П. Штелик