Дата документу 09.06.2016
Провадження: № 2/320/1332/16
09 червня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Редько О.В.,
при секретарі Мазуріній.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позивач ПАТ «МетаБанк» звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник позивача у судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 викликалась у судове засідання шляхом надсилання рекомендованим листом на її адресу судової повістки, копії позову та додатків до нього, але вона тривалий час не зявлялась у відділення звязку за отриманням повістки та інших документів, про що на поштовому конверті зроблено відповідний напис. Крім того відповідачка надсилала до суду письмові заяви з проханням відкласти судові засідання, в звязку зі зверненням за правовою допомогою та нею була видана довіреність на імя ОСОБА_3, який також не являвся в судові засідання, а тому, враховуючи зазначені обставини, суд вважає неотримання відповідачем поштового відправлення відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до пункту восьмого ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки він не повідомив суд про причини своєї неявки, суд вважає причину його неявки неповажною.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце його проведення. Повістка про виклик до суду надсилалась їй на зареєстровану адресу місця її проживання, а саме: АДРЕСА_1. На адресу суду повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого відповідачка ОСОБА_2 особисто отримала поштове відправлення (а.с.134), тому суд вважає, що остання повідомлена про судове засідання належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Через неявку відповідачів у судове засідання з причин, визнаних судом неповажними, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позов ПАТ «МетаБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «МетаБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості слід задовольнити, так як факт невиконання зобовязання ОСОБА_1 підтверджений належними матеріалами у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).
Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Оскільки, умовами кредитного договору, виконання зобовязання визначено частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів, таким чином, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.
Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.
Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс 14, і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 останній платіж за кредитом був зроблений 04.11.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем /а.с.11/, а позов до поручителя предявлений банком лише 13.11.2014 року, тобто більше ніж через рік, тому суд вважає, що банком був пропущений шестимісячний строк для предявлення вимог до поручителя.
Тому, кредитор не має права на задоволення позову в частині стягнення боргу з поручителя заявленого поза межами вказаного строку (шість місяців), оскільки із закінченням строку поруки припинилося матеріальне право.
Таким чином позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з поручителя не підлягають задоволенню, в звязку з пропущенням шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 604,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням. (а.с.1).
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 551, 554, 559, 623 625, 1050 ЦК, України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 88, 213-215, 224-228 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повторне заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду ОСОБА_4