Справа № 539/1622/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

народних засідателів - Остапець Н.І., Білоконя Ю.І.,

при секретарі - Очередько Н.В.,

з участю:

заявника - лікаря-психіатра - ОСОБА_1,

заінтересованої особи - ОСОБА_2,

прокурора - Савинського С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Лубенської комунальної центральної міської лікарні ОСОБА_3 про надання ОСОБА_4 стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр Лубенської комунальної центральної міської лікарні ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про надання ОСОБА_4 стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В заяві вказала, що ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті поліклінічного відділення Лубенської КЦМЛ з 24.10.2006 року з діагнозом «Хронічні зміни особистості внаслідок органічного ураження ЦНС». Раніше ОСОБА_4 проживав в м.Черкасах, де знаходився на лікуванні в Черкаській психіатричній лікарні в 2001, 2003, 2005 роках та двічі в 2006 році. Після переїзду на постійне проживання до м.Лубни Полтавської області ОСОБА_4 спостерігався лікарем-психіатром Лубенської КЦМЛ, отримував підтримуюче лікування амбулаторно. З 2011 року психічний стан хворого поступово погіршився. Пацієнт припинив приймати підтримуюче лікування та категорично відмовився від огляду у лікаря-психіатра. Останнього разу був оглянутий лікарем-психіатром 22.03.2016 року. Від обстеження в психіатричній лікарні пацієнт також відмовився. Після переїзду до м.Лубен ОСОБА_4 не працював. Перебуває на утриманні та мешкає з престарілою матір'ю, якій зі слів останньої постійно погрожує фізичною розправою, вимагає від неї покинути належний їй будинок.

На підставі викладеного, лікар-психіатр робить висновок, що у ОСОБА_4 розвивається тяжке психічне захворювання і в разі ненадання йому стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку, психічний стан хворого може погіршитися, що завдасть значної шкоди його здоров'ю та створить загрозу здоров'ю його матері - ОСОБА_2

Заявник прохає суд Призначити ОСОБА_4 стаціонарну психіатричну допомогу в примусовому порядку.

В судове засідання з'явилася лікар-психіатр ОСОБА_1, яка повідомила, що лікар-психіатр ОСОБА_5 наразі перебуває у відрядження у зв'язку з навчанням. Подану заяву про надання ОСОБА_4 стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримує, зважаючи на негативний перебіг та загострення його хвороби, що створює небезпеку для нього та оточуючих. Вважає, що за викладених обставин ефективну допомогу хворому можливо надати лише шляхом поміщення його до спеціалізованого стаціонарного закладу з надання психіатричної допомоги. При цьому, лікар вказала, що відсутня необхідність в проведенні примусового огляду хворого, оскільки наявність хвороби вже встановлена. Наполягає саме на госпіталізації хворого, оскільки від проходження амбулаторного лікування пацієнт відмовився.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 подану лікарем-психіатром заяву підтримала. Вказала, що ОСОБА_4 є її сином, проживає в її будинку та страждає на психічне захворювання. Останнім часом стан здоров'я сина погіршився, він став агресивним та некерованим, постійно погрожує їй фізичною розправою, виганяє з будинку.

ОСОБА_4 від явки в судове засідання категорично відмовився. Зважаючи на висновок лікарсько-консультативної комісії, доданий до заяви, суд доходить висновку про неспроможність ОСОБА_4 перебувати в судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні заяву лікаря-психіатра про надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримав.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити.

Згідно із ч. 1 ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно частин 1, 2 ст.280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено презумпцію психічного здоров'я, тобто кожна особа важаться такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судом встановлено, що згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 01.06.2016 року ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в Черкаській психіатричній лікарні в 2001, 2003, 2005 роках та двічі в 2006 році. Перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті поліклінічного відділення Лубенської КЦМЛ з діагнозом «Хронічні зміни особистості внаслідок органічного ураження ЦНС». В психічному статусі домінуються: відхід від реальних життєвих обставин, які супроводжуються неадекватною поведінкою агресивністю по відношенню до рідної матері, якій він постійно погрожує фізичною розправою, що може кваліфікуватися як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хворий ОСОБА_4 може вчиняти та виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

Згідно висновку ЛКК ОСОБА_4 потребує призначення стаціонарної психіатричної примусової допомоги.

Відповідно до пояснень лікаря ОСОБА_6 з 2011 року пацієнт перестав дотримуватися підтримуючого лікування, внаслідок чого його психічний стан погіршився.

Крім того, з пояснень ОСОБА_2, яка є матір'ю ОСОБА_4, вбачається, що син останні кілька років регулярно висловлює на її адресу реальні погрози щодо застосування насильства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, без його згоди, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує йому особисто та оточуючим, а тому подану заяву лікаря-психіатра слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.279-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря-психіатра Лубенської комунальної центральної міської лікарні ОСОБА_3 про надання ОСОБА_4 стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку, задовольнити.

Надати дозвіл на госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_4 1962 року народження, який проживає АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.