Справа № 742/3891/15-ц Провадження № 22-ц/795/144/2016 Головуючий у I інстанції Рябота В. І. Доповідач - Губар В. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Губар В.С.,

суддів: Висоцької Н.В., Позігуна М.І.

при секретарі: Козлачковій Ю.В., Халімон Т.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернуся до суду з позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем кредитних зобовязань, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 29.06.2010 року, яка виникла станом на 02.07.2015 року у сумі 21925 грн. 30 коп., яка складається з: 12707,44 грн. - заборгованість за кредитом, 7009,57 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 688,04 грн. -заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована складова), 1020,25 грн. штрафу (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1218 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд не звернув уваги, що 29.06.2010 р. між банком та відповідачем укладений договір банківського обслуговування і відповідач користується послугами банку. Суд узяв до уваги лише отриману відповідачем дебетову картку за №4405 8858 2035 8452 з кінцевим строком дії до 11/14 року та не враховано, що ОСОБА_2 за умовами договору також отримав кредитну картку за №5168 7423 0064 5243 зі строком дії до 05/17 року, що підтверджується довідкою про умови кредитування, підписану відповідачем.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке вважає законним і обгрунтованим. Відповідач стверджує, що доводи апеляційної скарги не стосуються правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем щодо дебетової картки, а на підтвердження позову суду не надано банком належних і допустимих доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_2, який наполягав на законності рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», з наступних підстав.

Частина 1 ст. 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з необґрунтованості і безпідставності заявлених вимог, оскільки 29 червня 2010 року ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» дебетову особисту картку, яка не передбачає надання кредиту, а з 11 лютого 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінив умови кредитування та обслуговування кредитної картки, якої ОСОБА_2 не отримував.

Однак, з таким висновком районного суду не може погодитися апеляційний суд, у звязку з невідповідністю висновків обставинам справи та порушенням норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.06.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладений договір банківського обслуговування, з відповідач став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил банківських послуг та отримав дебетову особисту картку за №4405 8858 2035 8452 з кінцевим строком дії до 11/14 року (а.с.63,67). У заяві ОСОБА_2 своїм підписом засвідчив, що згоден з тим, що заява разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг. ОСОБА_2 ознайомлений і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На спростування зазначених обставин відповідачем апеляційному суду ніяких належних і допустимих доказів не представлено.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання банківськеих послуг ОСОБА_2 може отримати будь-яку з послуг, які надає ПАТ КБ «ПриватБанк» своїм клієнтам як банківська установа, у тому числі і послуги кредитування.

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлено, що після укладення вищевказаного договору про надання банківських послуг, ОСОБА_2 18.08.2010 року отримав банківську кредитну картку «Універсальна, 55» за №5577 2129 1651 8791 з відновлювальною кредитною лінією зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на суму залишку заборгованості за кредитом, строком дії картки до 06/14 року, що підтверджується витягом з програмного комплексу «Приват48» (а.с.81,102,104). В апеляційному суді відповідачем не доведено, що він не отримував кредитну картку «Універсальна, 55» за № 5577 2129 1651 8791 у ПАТ КБ «ПриватБанк» та не доведено, що цією кредитною карткою він не користувався.

Як встановлено апеляційним судом, вже будучи клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», 11.02.2014 року ОСОБА_2 отримав кредитну карту «GOLD» за № 5168 7423 0064 5243 із встановленим кредитним лімітом у сумі 13261,02 грн. Строк дії карти «GOLD» № 5168 7423 0064 5243 - до травня 2017 року, що підтверджується витягом з програмного комплексу «Приват48» (а.с.6,100,104). Прострочені платежі з»явилися з 30.04.2014 р., у травні 2014 р. прострочена заборгованість булла закрита, а з 30.11.2014 р. збільшувались суми прострочених платежів по тілу кредиту та по відсотках (а.с.5). В апеляційному суді відповідачем зазначені обставини не спростовані ніякими належними і допустимими документальними доказами.

Як установлено апеляційним судом з виписки про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_2 за кредитною карткою «GOLD» за № 5168 7423 0064 5243, 13 лютого 2014 року кредитний ліміт у розмірі 13261,02 грн. був направлений на погашення залишку за кредитною карткою «Універсальна, 55» (а.с.126). Зазначені обставини в апеляційному суді ОСОБА_2 не спростував ніякими належними і допустими доказами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви. Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Як встановлено апеляційним судом з наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 29.06.2010 року станом на 02.07.2015 року по кредитній картці GOLD» за № 5168 7423 0064 5243 становить 21925,30 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 12707,44 грн. за період з 26.03.2014 року по 02.07.2015 року, заборгованість по відсотках у сумі 7009,57 грн. за період з 25.03.2014 року по 02.07.2015 року, заборгованість за пенею та комісією у сумі 688,04 грн. за період з 31.12.2014 року по 02.07.2015 року, заборгованість по штрафам, з яких: 500 грн. штрафу (фіксована складова), 1020,25 грн. штрафу (процентна складова) (а.с.5).

Зважаючи на те, що вищевказаним розрахунком, який є належним та допустимим доказом по справі відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, підтверджено заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 29.06.2010 року саме у розмірі 21925,30 грн., апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивача 21925,30 заборгованості.

Вирішуючи справу, районний суд не врахував, що після отримання ОСОБА_2 згідно договору банківського обслуговування дебетової особистої картки, між сторонами було укладено договір приєднання шляхом підписання ОСОБА_2 довідки про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна,55» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.81) та не були встановлені і не досліджувались обставини стосовно отримання відповідачем 11.02.2014 р. банківської послуги у вигляді кредитної картки GOLD» за № 5168 7423 0064 5243.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч.ч.1,4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У звязку із задоволенням позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню понесений і документально підтверджений судовий збір у розмірі 2557 грн. 80 коп. (1218 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції + 1339,80 грн. за апеляційний розгляд справи) (а.с.1,83).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 29 червня 2010 року в розмірі 21925 (двадцять одна тисяча дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2557 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: