Справа № 573/2124/16-ц
Номер провадження 2/573/808/16
РІШЕННЯ

іменем України

11 листопада 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.

за участю секретаря: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області, Відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що її батьками є ОСОБА_2, яка померла 21 квітня 2006 року, та ОСОБА_3, який помер 06 грудня 2009 року. Після смерті батьків відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: земельна ділянка, площею 4,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала матері позивача ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041710; а також земельна ділянка, площею 4,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала батькові позивача ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041711. На день смерті матері з нею за однією адресою: с.Павлівка, вул.Бочанщина, 12, Білопільського району був зареєстрований та проживав її чоловік ОСОБА_3 батько позивача, який фактично прийняв спадщину після померлої дружини ОСОБА_2 шляхом спільного проживання, але батько позивача вчасно на себе спадщину не оформив. Позивачка фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання за однією адресою з батьками, зберегла документи, розпорядилася речами померлих, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном вона не може у звязку з тим, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки втрачені. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 і вимушена звернутися до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, від її представника за довіреністю ОСОБА_4 надійшла письмова заява про те, що вона підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у її відсутність та позов задовольнити.

Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, від Павлівського сільського голови ОСОБА_5 надійшов лист з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, позов визнають і не заперечують проти його задоволення.

Від третьої особи нотаріуса Білопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа Відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області свого представника у судове засідання не направив, належним чином повідомлені про дату та місце слухання справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Судом встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище) ОСОБА_7 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 357827 (а. с. 5).

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-БП № 296047 вбачається, що позивач 28 серпня 1993 року уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила своє дівоче прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_8 (а. с. 48).

Зі свідоцтва про смерть серії І-БП № 269895 вбачається, що батько позивача ОСОБА_3 помер 06 грудня 2009 року, а мати позивача ОСОБА_2 померла 21 квітня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 269973 (а. с. 9,10).

Згідно з наявною в матеріалах справи копією Державного акта на право приватної власності на землю вбачається, що мати позивача ОСОБА_2 29 березня 2002 року отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041710, який був виданий на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 2002 року за № 91, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 579, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,83 га (а. с. 7).

Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю вбачається, що батько позивача ОСОБА_3 29 березня 2002 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041711, який був виданий на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 2002 року за № 91, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 578, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,83 га (а. с. 8).

Згідно звітів про експертну грошову оцінку земельних ділянок станом на 06 жовтня 2016 року оціночна вартість обєкта оцінки земельної ділянки, загальною площею 4,83 га, з яких: 4,3008 га ріллі становить 112 270,00 грн., 0,5276 га сіножаті становить 3 195,00 грн., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Павлівської сільської ради і належала на праві приватної власності ОСОБА_3; оціночна вартість обєкта оцінки земельної ділянки, загальною площею 4,83 га, з яких: 4,3007 га ріллі становить 112 270,00 грн., 0,5265 га сіножаті становить 3 190,00 грн., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Павлівської сільської ради і належала на праві приватної власності ОСОБА_2 (а. с. 12-35).

Із довідки, виданої Павлівською сільською радою Білопільського району, вбачається, що ОСОБА_3, який помер 06 грудня 2009 року, був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною ОСОБА_2, яка померла в 2006 році. ОСОБА_1 провела поховання батьків, зберегла документи на спадкове майно, розпорядилася речами померлих, проживала за зазначеною адресою на день смерті матері ОСОБА_2 (а. с.11).

Зі змісту оголошення в районній газеті «Білопільщина» від вбачається, що загублені державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії І-СМ № 041710, виданий на імя ОСОБА_2, та серії І-СМ № 041711, виданий на імя ОСОБА_3,вважати недійсними (а. с. 47).

На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до повідомлення Білопільської районної державної нотаріальної контори спадкові справи після ОСОБА_2, яка померла 21 квітня 2006 року, та після ОСОБА_3, який помер 06 грудня 2009 року, державною нотаріальною конторою не заводились (а. с. 44).

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, який помер 06 грудня 2009 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, ст. 81 ЗК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, який помер 06 грудня 2009 року, право власності на земельну ділянку, загальною площею 4,83 гектарів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041711, виданого 29 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 2002 року за № 91, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 578.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, який помер 06 грудня 2009 року, право власності на земельну ділянку, загальною площею 4,83 гектарів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій 21 квітня 2006 року ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ № 041710, виданого 29 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 2002 року за № 91, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 579.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :