Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Циби О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договорів про навчання виконаними,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати договори про навчання своїх дітей в університеті «Україна» від 28.07.2010р. та від 16.08.2010р., від 17.10.2013р. виконаними та видати диплом бакалавра дочці ОСОБА_3 за спеціальністю «здоров»я людини» на підстав наказу №1262-С від 02.07.2014р.як на підставу позову послалась на порушення зобов»язання умов договору з боку відповідача.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечував проти позову з тих підстав, що умови договору вони виконали, виданий наказ № 1262-с від 02.07.2014р. про присвоєння ОСОБА_7 освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за спеціальністю «здоров»я людини» і видано диплом встановленого зразка, що відповідає виконанню п.2.3. договору про навчання №30485 від 28.07.2010р. Всі дипломи замовляються ще перед закінченням навчального курсу, оригінал диплому на ім»я ОСОБА_3 знаходиться в матеріалах її особової справи, оскільки вона не з»являлась на вручення, а також за його отриманням.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Між позивачкою ОСОБА_1 (замовник), відповідачем Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна»(виконавець) та ОСОБА_3 ( студент) укладено договір про навчання №30485 від 28.07.2010р., відповідно до якого виконавець за рахунок коштів замовника здійснює навчання студента, 1 курс денної форми навчання, спеціальність «фізична реабілітація», диплом бакалавра ( а.с.7-8).

Відповідно до п.2.3 договору виконавець зобов»язаний видати студенту документ про освіту державного зразка відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня.

Згідно п.5.2 договору вартість освітньої послуги становить 31600,00 грн. згідно п.3.1. договору замовник зобов»язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу та щорічно сплачувати суму інфляції в розмірах та у строки, що встановлені цим договором.

16.08.2010р. між позивачкою ОСОБА_1 (замовник), відповідачем (виконавець) та ОСОБА_4 (студент) укладено ще один договір №31182 про навчання сина ОСОБА_8, відповідно до якого виконавець за рахунок коштів замовника здійснює навчання студента, 1 курс, денної форми навчання, спеціальністю «правознавство» , диплом молодший спеціаліст ( а.с.9-10).

Також був укладений ще договір про навчання №40398 від 17.10.2013р., між ОСОБА_1 та Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», для здійснення навчання ОСОБА_4, заочна форма навчання, спеціальність «правознавство» , 4 курс, молодший спеціаліст ( а.с.11-12).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 зарахований студентом 1 курсу денної форми навчання за напрямом «право» з 01 вересня 2009р . З 2012р по 2013р. ОСОБА_4 перебував у академвідпустці (а.с.15-17).

Наказом про випуск студентів заочної форми навчання коледжу «Освіта» від 20.06.2014р. за № 1046-с йому присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «молодшого спеціаліста» та видано диплом встановленого зразка по спеціальності «правознавство» ( а.с.20). Диплом він отримав на руки, копія диплома додана до матеріалів справи.

Як на підставу позову представник позивачки посилається на невиконання з боку відповідача умов договору про навчання № 30485 від 28.07.2010р. відносно студентки ОСОБА_3.

Позивачка посилається на те, що вона зі своєї сторони виконала умови договору, а відповідач не виконав умови договору від 28.07.2010року стосовно навчання дочки ОСОБА_3, зокрема, п.2.3, яким передбачено видача диплома.

Разом з тим, ці твердження спростовуються матеріалами справи. Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.02.2015р. задоволено позов Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» до ОСОБА_1, стягнуто заборгованість за навчання за даним договором всього в розмірі 45195,51 грн. В зв»язку з тим, що 14.07.2015р. задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, тому на даний час даний позов знаходиться на розгляді в Києво-Святошинському суді.

Як вбачається з тексту судового рішення, заборгованість існувала і по договору про навчання відносно студента ОСОБА_4 Але це не завадило йому отримати на руки свій диплом на підставі наказу №1046-с від 20.06.2014р. про присвоєння йому освітньо-кваліфікаційного рівня.

Згідно ст.599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням. Належним вважається виконання, здійснене належними сторонами, відповідно до предмета виконання, у передбачений строк, у визначеному місці та у належний спосіб.

Представником позивачки не доведено порушення з боку відповідача зобов»язань щодо невидачі диплому на ім»я ОСОБА_3.

Наказом про випуск студентів № 1262-с від 02.07.2014р. ОСОБА_3 присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра за спеціальністю «здоров»я людини» і видано диплом встановленого зразка ( а.с.16).

Позивачка та 3-тя особа не з»являлись до університету для отримання диплому.Тобто не бажання прийти до університету або недостатність часу для отримання на руки диплома не є підставою вважати, що відповідачем не виконуються зобов»язання, і порушуються права позивачки. Яким чином їй було відмовлено у видачі диплома,або усно, або письмово, вона не зазначила, та коли ( місяць, рік) навіть усно зверталась до університету і їй було відмовлено, представник позивачки в судовому засіданні також пояснити не змогла. А тому суд робить висновок, що вимоги є надуманими, не підтверджені жодним доказом. Позивачці ніхто не чинить перешкоди в отриманні диплома, який виготовлений та знаходиться в університеті в особовій справі студента, як підтвердив представник відповідача, строки в отриманні не обмежені. Наказ від 02.07.2014р. №1262-с на сьогоднішній день чинний, не скасований. З боку відповідача зобов»язання по договору, зокрема п.2.3, виконані.

Крім того, яким чином порушені права позивачки по договору про навчання стосовно її сина ОСОБА_4 взагалі суду не доведено. Договори від 16.08.2010р. та від 17.10.2013р. виконані, диплом на ім»я студента ОСОБА_4. виданий, що також підтвердила в судовому засіданні представник позивачки. Як зазначається в тексті позовної заяви : «таким чином виконано взаємні зобов»язання в повному обсязі, позивачем сплачено за навчання, а відповідачем надано освітні послуги з видачею документу про освіту». Але одночасно в прохальній частині позову ставляться взаємовиключні вимоги про те, щоб визнати договір від 16.08.2010р. та від 17.10.2013р. такими, що виконані, що не передбачено як спосіб захисту відповідно до ст.16 ЦК України.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підстав викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, вимоги є надуманими, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 16, 599 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договорів про навчання виконаними - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун