АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/469/16 Доповідач - Сташків Б.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Жолудько Л. Д., Костів О. З.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю САВСЕРВІС-МОВА в особі філіалу Товариства з обмеженою відповідальністю САВСЕРВІС-МОВА, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія НАСТА про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 підприємства САВСЕРВІС КАРПАТИ в особі філії ОСОБА_3 підприємства САВСЕРВІС КАРПАТИ у м.Тернопіль, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що близько 11 год. 00 хв. 05 грудня 2013 року водій ОСОБА_4, керуючи службовим транспортним засобом марки ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, порушивши вимоги п.2.3 (б; 15.12 ПДР України здійснив ДТП, внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_2. Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 7960 грн. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 26 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Враховуючи те, що ОСОБА_4 спричинив ДТП, виконуючи службові обовязки, позивач просив стягнути із його роботодавця- відповідача у справі ОСОБА_3 підприємства САВСЕРВІС КАРПАТИ в особі філії ОСОБА_3 підприємства САВСЕРВІС КАРПАТИ у м.Тернопіль та ОСОБА_4 на його користь 2000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди та 7960,00 грн. відшкодування вартості пошкодженого належного йому автомобіля.

16 січня 2015 року за клопотанням представника позивача була здійснена заміна первісного відповідача ОСОБА_3 підприємства САВСЕРВІС КАРПАТИ в особі філії ОСОБА_3 підприємства САВСЕРВІС КАРПАТИ у м.Тернопіль на Товариство з обмеженою відповідальністю САВСЕРВІС-МОВА в особі філіалу Товариства з обмеженою відповідальністю САВСЕРВІС-МОВА.

Крім цього, 29 січня 2015 року представник позивача подав до суду заяву про залишення без розгляду позову в частині стягнення з ОСОБА_5 в користь позивача моральної та матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 29 січня 2015 року позов у вказаній частині залишено без розгляду.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ САВСЕРВІС-МОВА в особі філіалу ТзОВ САВСЕРВІС-МОВА в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7460 грн. та 2000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди, а всього 9460 грн. та сплачений сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В березні 2015 року ТзОВ САВСЕРВІС-МОВА звернулося із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення суду.

В квітні 2015 року позивач подав до суду змінену та уточненену позовну заяву, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 підприємства САВСЕРВІС-МОВА», Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія НАСТА на його користь 2000 грн. у якості відшкодування завданої йому моральної шкоди та 7960,00 грн. у якості відшкодування вартості пошкодженого автомобіля.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03 серпня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія НАСТА в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7460 грн. та 2000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди, а всього 9460 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути із ТзОВ САВСЕРВІС - МОВА на його користь моральну та матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги той факт, що водій ОСОБА_4, якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, перебував у трудових відносинах із ТзОВ САВСЕРВІС-МОВА та на момент вчинення ДТП виконував службові обовязки, а тому в силу вимог ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, шкода, завдана ним повинна бути відшкодована власником джерела підвищеної небезпеки, тобто ТзОВ САВСЕРВІС-МОВА.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок по відшкодуванню завданого ОСОБА_1 збитку несе лише страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може у повній мірі погодитися колегія суддів, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства та наявним матеріалам справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2013 року в м. Тернополі по вул. з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем марки ГАЗ, д.н.з. ВО 0569ВР, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазнав механічних пошкоджень належний позивачу автомобіль марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_3.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 340 грн.

Із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_4 05 грудня 2013 року об 11 год. 00 хв. в м.Тернополі по вулиці Бродівська, керуючи транспортним засобом ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, припаркувавши автомобіль, не вжив усіх заходів, щоб не допустити його самовільний рух та в'їхав в припаркований автомобіль марки Фольксваген, д.н.з ВО 0055 ВР, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 2.3. б), 15.12. Правил дорожнього руху України.

Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль марки ГАЗ 3302, реєстраційний номер ВО 0569ВР, фургон малотонажний-В, належить ТОВ САВСЕРВІС-МОВА (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 663359, виданого 1 ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області).

Із записів у трудовій книжці ОСОБА_4, останній на час вчинення ДТП, перебував у трудових відносинах із відповідачем ТОВ САВСЕРВІС-МОВА в особі філіалу товариства з обмеженою відповідальністю САВСЕРВІС-МОВА.

Згідно полісу №АЕ/0549715 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована ТДВ СК НАСТА.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Згідно ч. 1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Із зміненої та доповненої позовної заяви вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 підприємства САВСЕРВІС-МОВА - власника джерела підвищеної небезпеки та Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія НАСТА як страховика цивільно-правової відповідальності останнього, й просив суд стягнути із відповідачів грошові кошти на відшкодування моральної та матеріальноїшкоди, завданої внаслідок ДТП.

В суді апеляційної інстанції представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 пояснив, що у позивача виникли труднощі із встановленням місцязнаходження страхової компанії, внаслідок чого він звернувся із скаргою до Нацкомфінпослуг. Із отриманої іним відповіді на скаргу вбачається, що 18.04.2014 року складено акт про відсутність ТзДВ СК НАСТА за заявленим місцезнаходженням та розпочато провадження у справі про порушення законодавства про фінансові послуги.

Враховуючи те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним та він вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, колегія суддів приходить до висновку підставність доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки суд належним чином не перевірив доводів позивача та відповідача, не дав належної оцінки доказам у справі, неповно з'ясував обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору та в силу вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 312, 314, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03 серпня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю САВСЕРВІС-МОВА в особі філіалу Товариства з обмеженою відповідальністю САВСЕРВІС-МОВА в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7460 грн. та 2000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди, а всього 9460 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6