Справа № 178/1940/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2016 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.

при секретарі Янченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

25 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1, / надалі відповідач-1 / був укладений кредитний договір № 1/08117ZSД, згідно умов якого выдповыдач-1 отримав кредит у розмірі 60000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 24 червня 2013 року. В забезпечення виконання зобовязання за договором кредитування 1/08117ZSД між відповідачем-1 та позивачем, було укладено договір поруки, між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 / надалі відповідач-2 /. Відповідач-1 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 29 жовтня 2015 року в сумі 58617,42 доларів США яка складається з заборгованості за кредитом 22012,56 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 15539,13 доларів США; заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18264,02 доларів США, а також штрафи відповідно до умов договору, штрафу (фіксована частина) 10,93 доларів США; та штрафу (процентна складова) 2790,79 доларів США, які представник позивача і просить стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів 20117,50 гривень судових витрат.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, повідомив суду просьбу вирішити справу за його відсутності, застосувавши строк давності щодо позовних вимог про стягнення пені.

Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути частково задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем-1, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 1/08117ZSД від 25 червня 2008 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 60000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 24 червня 2013 року. В забезпечення виконання зобовязання за договором кредитування № 1/08117ZSД між відповідачем-1 та позивачем, було укладено договори поруки між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем-2. Але відповідачі, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконали, заборгувавши станом на 29 жовтня 2015 року, як стверджує позивач, 58617,42 доларів США яка складається з заборгованості за кредитом 22012,56 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 15539,13 доларів США; заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18264,02 доларів США, а також штрафи відповідно до умов договору, штрафу (фіксована частина) 10,93 доларів США; та штрафу (процентна складова) 2790,79 доларів США. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі не виконали зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості. При цьому суд приймає до уваги заяву представника відповідачів про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені, оскільки ст. 258 ЦК України передбачає спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені, а з часу порушення відповідачами умов договору минуло вісім років і позивачем розрахована сума пені саме за цей строк без вказання причин пропуску строку давності та постановки питання про його поновлення. Тому суд вважає, що стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає сума пені *********, а решта позовних вимог про стягнення пені задоволенню не підлягає. Банк, звертаючись до суду з позовом до позичальника просить стягнути на свою користь як пеню, так і штраф. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання /ч.2 ст. 549 ЦК України/. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання /ч.3ст. 549 ЦК України/. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільної відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пенні відбувається за кожен день прострочення. У той час, згідно пункту 8.6 Умов надання банківських послуг, - сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів. Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5 % від суми позову. Враховуючи вищевикладе та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, вимоги банку позичальника про стягнення штрафу (фіксована частина) 10,93 доларів США, штрафу (процентна складова) 2790,79 доларів США задоволенню не підлягають. Таким чином суд приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів за правилами ст. 554 ЦК України на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 22012,56 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 15539,13 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 437,33 доларів США, і про відмову в задоволенні решти позову, що загалом складає 37989,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2015 року становить 869188,64 грн. А часткове задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 8691,89 гривень судового збору.

Керуючись ст. 15, 60, 214, 215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк», розрахунковий рахунок № 3111, МФО 305299, , заборгованість станом на 29 жовтня 2015 року за кредитним договором № 1/08117ZSД від 25 червня 2008 року в сумі 37989,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29 жовтня 2015 року становить 869188,64 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 22012,56 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 15539,13 доларів США; заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 437,64доларів США, крім того 8691,89 гривень судового збору, всього 877887,76(вісімсот сімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень сімдесят шість копійок).

В задоволенні решти позову Публічному Акціонерному Товариству ОСОБА_3 «ПриватБанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криничанський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4

р