РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12613/15-ц

пр. № 2/759/502/16

12 січня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Бакалійна справа» про стягнення заборгованості по заробітній платі за весь час затримки видачі трудової книжки,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Бакалійна справа», у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути заборгованість за заробітною платою за весь час затримки видачі трудової книжки, яка склала 38 289,46 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07.06.2012 року по 10.02.2015 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Бакалійна справа», працюючи менеджером з реалізації. Однак після звільнення відповідач не повертав йому протягом тривалого часу трудову книжку, внаслідок чого, він не зміг влаштуватись на нову роботу.

У судове засідання позивач не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість, а також, вказуючи на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності.

Заслухавши представників відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судому засіданні, ОСОБА_1 був прийнятий на посаду менеджера з реалізації ТОВ «Бакалійна справа» 17 червня 2012 року. Наказом директора ТОВ «Бакалійна справа» №54-К від 10 лютого 2015 року ОСОБА_1 звільнений з посади за згодою сторін (ст. 36 КЗпП України) з 10 лютого 2015 року.

При звільненні з роботи ОСОБА_1, ТОВ «Бакалійна справа» здійснило повний розрахунок за заробітною платою та компенсацією за всі дні невикористаної відпустки, що підтверджується випискою з ПАТ «Універсал Банк» від 14.07.2015 року.

Однак, як вбачається із даного наказу, а також не заперечується сторонами, трудову книжку позивач в день звільнення не отримав.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів після прийняття на роботу.

Згідно з частиною 5 статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №301 від 27 квітня 1993 року, з послідуючими змінами: п.4.1 - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Зазначені вимоги даної Інструкції кореспондуються з вимогами ст.47 КЗпП України, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до п.4.2 вищезазначеної Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.02.2015 року працівниками ТОВ «Бакалійна справа» було складено акт про відмову працівника від отримання трудової книжки.

20.07.2015 року ОСОБА_1 надіслав на адресу відповідача заяву про надання копій наказів на роботу та звільнення на прийом і довідки про роботу та доходи. Водночас, вимоги щодо повернення трудової книжки на його адресу у заяві відсутні.

20 серпня 2015 року позивач з'явився до офісу відповідача з вимогою про отримання трудової книжки, водночас, трудова книжка йому видана не була у зв'язку з тим, що відповідальна особа - головний бухгалтер підприємства, Терехова В.В., перебувала у відпустці. Однак працівниками ТОВ «Бакалійна справа» було запропоновано написати заяву про направлення йому трудової книжки поштою.

У межах судового засідання представник відповідача, головний бухгалтер ТОВ «Бакалійна справа» вказала на те, що дійсно, 20.08.2015 року, вона була у відпустці; на роботу вона вийшла із наступного тижня, однак позивач до жовтня 2015 року за трудовою книжкою більше не з'являвся.

16 жовтня 2015 року ОСОБА_1 надіслав відповідачеві заяву, у якій просив надіслати йому трудову книжку поштовим зв'язком, вказавши адресу, на яку слід здійснити поштове відправлення.

26 жовтня 2015 року ТОВ «Бакалійна справа», на вимогу ОСОБА_1, за вказаною у заяві позивача адресою, було надіслано його трудову книжку.

Викладене свідчить про те, що лише із отриманням відповідачем заяви позивача від 16 жовтня 2015 року із зазначенням його поштової адреси і надання згоди на направлення йому поштовим зв'язком трудової книжки, ТОВ «Бакалійна справа», у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №301 від 27 квітня 1993 року, набуло можливість надіслати ОСОБА_1 вказану трудову книжку поштовим зв'язком.

Разом із тим, матеріали справи свідчать про те, що до того часу, позивачем не вчинялись належні дії із особистого отримання ним трудової книжки на підприємстві.

Викладене свідчить про відсутність вини ТОВ «Бакалійна справа» у затримці в отриманні ОСОБА_1 його трудової книжки після звільнення з роботи, що свідчить про відсутність підстав для задоволення даного позову у частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за увесь спірний період на підставі частини 5 статті 235 КЗпП України.

Разом із тим, не підлягають задоволенню вимоги даного позову і у частині відшкодування моральної шкоди позивача, з огляду на відсутність факту неправомірної поведінки відповідача, за наслідками якої позивачеві була б заподіяна моральна шкода; крім того, позивачем не надано належних і достовірних доказів наявності факту заподіяння йому моральної шкоди і її розміру.

Викладене є підставою для відмови у задоволенні даного позову.

Керуючись ст.ст. 47, 116 КЗпП України, ч.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.88, 169, 208, 209, 213-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи і не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть його оскаржити протягом десяти днів із дня отримання його повного тексту.

Суддя: