Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/176/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Федоренко О.І.
Провадження № 22-ц/778/2093/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок під літерою «В» за адресою вул. Селищна, 4 в м.Запоріжжя, відповідачу належить житловий будинок під літерою «А» за вищевказаною адресою, що відповідно становить 51/100 та 49/100 часток зазначеного домоволодіння. Будинки розташовані на земельній ділянці, площею 868 м2.

Оскільки при розподілі між ними будинків не визначений порядок користування спільною земельною ділянкою, на якій ті розташовані, просить визначити між нею та відповідачем порядок користування земельною ділянкою за адресою вул. Селищна буд.4, м.Запоріжжя виходячи з розміру їх часток.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_4 зазначила, що на сьогоднішній день не можна встановити порядок користування земельною ділянкою, оскільки за зазначеним домоволодінням була закріплена земельна ділянка площею 900 кв.м. Тепер земельна ділянка має площу 868 кв.м. Межі порушені з боку сусідів земельної ділянки № 2 праворуч по ширині і з торця городу по довжині, у звязку з чим земельна ділянка зменшилася на 32 кв.м., розцінює це як порушення її прав, тому вважає, що до вирішення питання про відновлення площі земельної ділянки не можна встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами, оскільки розподіл земельної ділянки площею 868 кв. м. не буде відповідати розміру належної й частки у земельній ділянці площею 900 кв. м.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2016 року позов задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою, площею 868 м2, за варіантом № 2 висновку судового експерта № 2163 від 29.01.2016 року наступним чином: земельну ділянку S-4 площею 156,18 кв.м. визначити у спільне користування ОСОБА_3, та ОСОБА_4 Земельну ділянку S-1 площею 364,59 кв.м. визначено в користування ОСОБА_3, так як частина земельної ділянки пропонується в спільне користування, то ОСОБА_3 пропонується всього земельних ділянок загальною площею 442,68 кв.м. (364,59 + 156,18*1/2), що відповідає ідеальній частці 51/100 частини.

ОСОБА_4, визначено в користування земельні ділянки S-2 площею 194,86 кв.м та S-3 площею 152,37 кв.м., загальною площею 347,23 кв.м. (194,86 + 152,37), так як частина земельної ділянки пропонується в спільне користування, то ОСОБА_4 пропонується всього земельних ділянок загальною площею 425,32 кв.м. (347,23 + 156,18*1/2), що відповідає ідеальній частці 49/100 частини.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3. судові витрати в сумі 243 гривні 60 коп., 1004 гривень витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, що разом складає 1247 гривень 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту №1 будівельно-технічної експертизи № 2163 від 29.01.2016 року, проведеною судовим експертом ОСОБА_5 від 29 січня 2016 року .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали варіант № 2 порядку користування земельною ділянкою, викладених у висновку судової будівельно-технічно експертизи від 29.01.2016 року № 2163, при цьому, на думку суду, вирішення спору у такий спосіб не порушує права та інтереси сторін, найбільш враховуватиме їх інтереси .

Проте повністю з таким висновком суду не можна погодитись.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористування).

Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (з подальшими змінами і доповненнями) роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

У пункті 21 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст. 88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити із розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Судом встановлено, що згідно рішення Заводського районного суд м. Запоріжжя від 18.05.2010 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_8 визнано право власності за кожним по 1/2 частині на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9, який помер 20.06.2008 року, а саме, за ОСОБА_6 на житловий будинок літ. В -1, а за ОСОБА_4 на житловий будинок літ. А-1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Селищна, 4.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2014 року, визначено розмір ідеальних часток співвласників у вказаному домоволодінні, а саме: встановлено, що ОСОБА_3, яка є власником житлового будинку літ. В за адресою м. Запоріжжя, вул. Селищна, 4 належить 51/100 частки, що складається із: житлового будинку літ. В, прибудова літ. «в», ганок к літ. «в», сходи до літ. « В» , частина душа літ. «З», навіс літ «К», частина водопроводу літ. «№2», частина водоміра літ. »№2», частина паркана літ. «№4», частина калитки літ. «№5», частина паркана «№6», частина паркана «№ 7», частина замощення.

ОСОБА_4 належить 49/100 домоволодіння, що складається із: житлового будинку літ. А , прибудова літ. »а», сарай літ «Б», ганок к літ.»в», частина душа літ «з», частина водопроводу літ «№2», частина водоміра літ. «№2», частина паркана літ. «№4», частина калитки літ. «№5», частина паркана «№ 6», частина паркана «№7», частина замощення.

Рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів від 21.02.1980 року № 60 за житловим будинком № 4 по вул. Селищній закріплена площа землекористування розміром 900 кв. м. ( а.с. 39).

Згідно довідки ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.08.2014 року вбачається, що за даними обстеження земельної ділянки № 4 по вул. Селищній станом на 15.08.2014 року загальна площа земельної ділянки складає 868 кв. м. ( а.с. 17).

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок № 4, вул. Селищна від 01.07.2010 року вбачається, що земельна ділянка згідно з цим технічним паспортом має площу 900 кв. м.. Згідно копії технічного паспорту на цей житловий будинок від 15.08.2014 року земельна ділянка має площу 868 кв. м. ( а.с. 34-35, а.с. 37-38).

Тобто площа земельної ділянки, яка була закріплена за вищезазначеним домоволодінням, та була у попереднього землекористувача зменшена на 32 кв. м.

Звертаючись до суду, ОСОБА_3 посилалася на те, що вона має право на користування частиною земельної ділянки відповідно до частки у домоволодінні станом на час виникнення спільної часткової власності, а саме 51/100.

02.09.2015 року ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2015 року за клопотанням представника позивача призначено у справі судову технічну експертизу. Висновком експерта № 2163 від 29.01.2016 року були визначені два варіанта порядку користування земельною ділянкою .

В суді першої інстанції позивач ОСОБА_10 наполягала на другому варіанті встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи.

Вирішуючи спір по суті, та встановлюючи порядок користування земельною ділянкою згідно часток домоволодіння за адресою м. Запоріжжя, вул. Селищн, 4 між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 згідно варіанту № 2, викладеними у висновку судової технічної експертизи № 2163 від 29.01.2016 року, суд виходив із земельної ділянки з урахуванням її фактичної площі в розмірі 868 м2.

Водночас, суд першої інстанції не врахував положення ч. 1 ст. 12 Земельного Кодексу України, яка передбачає, що надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, та частину 1 ст. 116 Земельного Кодексу України якою передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно пункту 4 статті 88 Земельного Кодексу України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Оскільки Рішенням Виконавчого комітет Заводської районної ради народних депутатів Запорізької області № 60 від 21.02.1980 року за вищезазначеним домоволодінням закріплена земельна ділянка в розмірі 900м2, а фактична площа її становить 868 м2, тому визначити варіанти порядку користування земельною ділянкою згідно часток домоволодіння можливо лише після вирішення питання по відновленню площі земельної ділянки, яка закріплена за житловим будинком вищезазначеним рішенням, або вирішенню питання відповідно до вимог земельного законодавства по закріпленню за житловим будинком земельної ділянки з урахуванням її фактичної площі в розмірі 868 м2.

Таким чином висновок суду про визначення порядку користування земельною ділянкою площею 868 кв.м. виходячи із розміру їх частки у домоволодіння є передчасним, порушує права та інтереси сторін, оскільки не буде відповідати розміру належної частки у земельній ділянці площею 900 кв.м, яка закріплена за вищезазначеним домоволодінням Рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів від 21.02.1980 року № 60

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2016 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: