19.02.2016 Справа № 756/5640/15-ц
унікальний №756/5640/15-ц
провадження №2/756/301/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання відповідача та малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою,

встановив:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її та її малолітнього сина ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу та її сину ОСОБА_4 на праві приватної власності в рівних долях належить квартира АДРЕСА_1. У цій квартирі, окрім неї та сина, зареєстрована ще відповідач ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач була зареєстрована у спірній квартирі після реєстрації шлюбу з її сином ОСОБА_4, а після народження їхнього сина ОСОБА_3 його також було зареєстровано в цій квартирі. В серпні 2012 року відповідач разом з малолітнім сином залишила сім'ю, і з того часу в квартирі позивача не проживає, нею не цікавиться, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає, що створює позивачу перешкоди щодо володіння та розпорядження власністю, а також змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Шлюб між відповідачем та сином позивача було розірвано, внаслідок чого відповідач перестала бути членом сім'ї власників квартири.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач з сином більше двох років без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в належній позивачу квартирі, позивач просить визнати ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідач була дружиною її сина, проте зустріла іншого чоловіка та добровільно разом з сином залишила квартиру у серпні 2012 року, забрала свої речі та пішла проживати до іншого чоловіка. Де відповідач мешкає на даний час позивач не знає. Позивачу відомо, що у батьків відповідача в м. Кіровограді є трикімнатна квартира. Як зазначила позивач, відповідач їй сказала, що поки вона не виписана з квартири, не буде звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що коли відповідач залишала квартиру, то усно домовилась з третьою особою ОСОБА_4, що вона з дитиною буде залишатись зареєстрована в квартирі. На даний час відповідач в квартирі позивача не проживає, проте з якого часу, де вона зараз проживає, чи має вона у власності чи в користуванні інше житло, представник відповідача суду не повідомив, посилаючись на те, що йому це не відомо.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проте пояснив, що дружина разом з сином добровільно поїхала з квартири за кілька місяців до розлучення, пішла жити до іншого чоловіка, в квартирі не проживала, приїздила вивезти меблі. Його син весь час проживав з матір'ю. Зазначив, що якщо син хоче жити в квартирі, то нехай приходить та живе, проте платити за всіх зареєстрованих у нього немає можливості. Вказав, що відповідач була проти його спілкування з сином, тепер вони почали спілкуватися, проте у сина немає ніяких до нього почуттів як до батька.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що дитина має право користуватися квартирою батька, як член його сім'ї, незалежно від того, проживає вона в квартирі, чи ні. А відповідач, як законний представник дитини, також має право користуватися квартирою, якою має право користуватися син.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що є сусідкою позивача. Знає, що невістка позивача разом з дитиною давно не проживають у квартирі позивача, близько трьох років.

Свідок ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні, вказала, що позивач є її тіткою. Знає, що відповідач ОСОБА_8 та її син не живуть у квартирі позивача близько трьох років, відповідач зібрала речі і пішла з квартири. У квартирі проживають тільки позивач та її син. Зазначила, що брат випиває, про його дружину вона з ним ніколи не говорила. Повідомила, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (третьої особи та відповідача) була домовленість, що ОСОБА_2 не буде подавати на аліменти, якщо буде прописана в квартирі. Це їй відомо зі слів тітки і брата.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, представника Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та її син ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 23 серпня 1995 року, посвідченого та зареєстрованого Київською універсальною біржею.

У вказаній квартирі згідно довідки форми № 3 КП «Житлосервіс «Оболонь» від 18 березня 2015 року № 572 зареєстровані ОСОБА_1, її син ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2 - колишня невістка (зареєстрована з 12 жовтня 2006 року) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - онук (зареєстрований з 14 грудня 2006 року).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02 листопада 2006 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його матір'ю є ОСОБА_9, а батьком - ОСОБА_4

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2012 року шлюб між відповідачем та третьою особою розірвано. Вказаним рішення встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

З відповіді КП «Житлосервіс «Оболонь» №283 від 22 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 з заявами або скаргами з приводу неможливості проживання та чинення їй перешкод в спірній квартирі не зверталась.

Як вбачається з відповіді Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві №52/4974 від 29.04.2015 року відповідач ОСОБА_2 у період з січня 2014 року та по теперішній час з усними або письмовими заявами чи скаргами з приводу неможливості проживання в спірній квартирі не зверталася.

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин з серпня 2012 року, позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача на те, що за відповідачем зберігається право користування квартирою, оскільки з між відповідачем та третьою особою існувала домовленість про те, що вона не буде стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина, якщо вона та син будуть зареєстровані в квартирі, є необґрунтованими, оскільки вказана домовленість не є домовленістю з власниками квартири про те, що за відповідачем залишається право користуватися квартирою не дивлячись на те, що вона в ній не проживає.

Підстави для визнання малолітнього ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, відсутні виходячи з наступного.

З пояснень позивача, ОСОБА_4, матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_3 разом з відповідачем залишив квартиру та проживає разом з матір'ю.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Таким чином дитина має право проживати як з батьком, так і з матір'ю.

Будучи малолітнім ОСОБА_3 позбавлений можливості самостійно приймати рішення щодо місця свого проживання, тому не проживає у квартирі батька не за власним бажанням без поважних причин, а у зв'язку з тим, що батьками було визначено, що він буде проживати з матір'ю. Проте це не позбавляє дитину права за наявності відповідної згоди між батьками проживати з батьком.

Тому вимоги про визнання малолітнього ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 29, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко