УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за депозитним договором та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 514 810 грн депозитного вкладу з нарахованими відсотками; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Мотивував вимоги тим, що 11 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого сума депозитного вкладу склала 42 350 доларів США строком до 11 грудня 2014 року зі сплатою 9,5 % річних. Позивач зазначав, що на час звернення до суду, сума депозиту за вказаним договором складала 43 628 доларів США. У серпні 2014 року позивач звернувся до відповідача з листом про повернення суми вкладу, однак відповіді не отримав. ОСОБА_4 вважає, що відмова банку від дострокового повернення депозиту спричинили позивачу фізичні та душевні страждання та переживання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року рішення районного суду змінено в частині обґрунтування правових підстав відмови в задоволені позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Представник позивача, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для скасування рішення місцевого суду, при цьому змінив його в частині обґрунтування правових підстав відмови в задоволені позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно копії договору № SAMDNWFD300 вклад «Депозит Плюс» від 11 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні, що розташоване у м. Севастополь, було укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав банку суму вкладу 42350 доларів США строком до 11 грудня 2014 року зі сплатою 9,5 % річних.

У травні 2014 року ОСОБА_4 на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» направив заяву про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 вкладені кошти, оскільки, всупереч ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не надав до суду оригінал депозитного договору, укладеного між сторонами, а також оригінал довідки про наявність коштів на рахунку ОСОБА_4, та оригінал приходно-касового документу про внесення вкладу.

Крім того, апеляційним судом вірно враховано, що в незавіреній копії довідки від 12 березня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вказані два рахунки, однак не вказані повністю номера рахунків.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року, у незмінній частині, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
І.М. Фаловська