РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючий суддя - Галінська В.В.

при секретарі - Капріян І.В.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_5 (ПАТ "ВіЕйБі Банк") до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_5 (ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 572,83 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов.

Відповідачі та представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 травня 2008 року ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_3, уклали кредитний договір № 20/08-А.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 вищевказаного договору, ОСОБА_5 надає Позичальнику грошові кошти у сумі 65100 гривень в порядку та на умовах, визначених цим Договором, на придбання автотранспортного засобу марки Сhevrolet, модель Аveo, № кузова YDSF69YEW008945. Кредитні кошти надаються строком по 22 травня 2015 року.

Згідно п.1.3 Кредитного договору, обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 84,63 грн., що становить 0,13% від суми Кредиту. Забезпеченням зобовязання щодо погашення Кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій є застава автотранспортного засобу, про що Сторонами укладено договір застави автомобіля, що набувається Позичальником по договору купівлі-продажу автотранспортного засобу №839/8т від 17.05.2008 року, укладеного між Позичальником та ВАТ "Рівне-Авто".

Пунктом 1.3 Кредитного договору встановлена процентна ставка за користування кредитними коштами в розмірі 17 % річних.

Згідно п.2.5.1 Кредитного договору Позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої у графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших виплат відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.3.3.3 Вказаного договору, Позичальник зобовязується щомісячно повертати частини кредитних коштів згідно з умовами, визначеними п.2.5. Договорру, повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п. 1.3.1, 2.3 Договору, а також на вимогу Банку сплачувати неустойку.

19 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Додатковий договір до Кредитного договору №20/08-А від 23 травня 2008 року, відповідно до якого сторони достягли згоди внести до Кредитного договору наступні положення: "За неналежне виконання Позичальником грошових зобовязань з погашення кредитної заборгованості, якщо прострочення виконання таких зобовязань сталося більш ніж на 7 календарних днів від дати, визначеної Графіком як дата сплати чергового платежу, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі, визначеному умовами цього Договору, який розраховується від суми невиконаних зобов'язань, а саме неповерненого Кредиту та/або несплачених процентів та/або плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав і які не були виконані станом на восьмий календарний день прострочення такого виконання".

23 травня 2008 року для забезпечення виконання зобовязань, що виникли з Кредитного договору № 20/08-А між Позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №20/08-А/П.

Відповідно до договору поруки Поручитель - ОСОБА_2 зобовязався перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору, укладеного між Кредитором та Боржником.

Поручитель відповідно до п.1.4 Договору поруки №20/08-А/П від 23.05.2008 року, поручитель засвідчив, що йому добре відомі всі умови вищезазначеного Кредитного договору і він погоджується з ними.

Згідно п.3.1 Договору поруки № 20/08-А/П від 23.05.2008 року, у випадку невиконання зобовязань по Кредитному договору та даному Договору боржник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Крім того, згідно п.3.4 Договору поруки, Поручитель погоджується з тим, що при внесенні будь-яких змін у Кредитний договір в тому числі якщо такі зміни збільшують обсяг відповідальності Поручителя або відбулась новація зобовязання, такі зміни розповсюджуються на цей Договір поруки і Поручителя і не є підставою для припинення поруки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ "Укрсоцбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Статтею 509 ЦПК України передбачено, що зобовязання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Посилання представника відповідача щодо припинення договору поруки суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 3.4 Договору поруки Поручитель погоджується з тим, що при внесені будь-яких змін у Кредитний договір в тому числі, якщо такі зміни збільшують обсяг відповідальності Поручителя або відбулась новація зобов'язання, такі зміни розповсюджуються на цей договір Поруки і на Поручителя і не є підставою для припинення поруки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1161цс15.

Враховуючі, дані положення, суд вважає, що відповідачем не доведено, що укладення додаткового договору збільшило обсяг відповідальності поручителя та в якій саме частині, тому доводи відповідача до уваги не приймаються.

Крім того, поручитель надав згоду під час підписання договору поруки на зміну у Кредитному договорі.

Вказівка представника відповідача, на невиконання позивачем п. 2.3., що також тягне за собою припинення поруки, не заслуговує на увагу. Так як, даний пункт договору не містить визначення терміну надсилання відповідних повідомлень, а договір поруки не містить жоднї відповідальності для кредитора за невиконання даного пункту.

Таким чином, заборгованість відповідачів перед позивачем станом на 16 липня 2015 року становить 97572,83 грн., з них: сума за тілом кредиту - 48544,98 грн., сума процентів за користування кредиту - 35107,07 грн., сума комісії за РО (обслуговування рахунку) 4316,14 грн. та сума плати за пропуск платежів по кредиту - 4604,64 грн.

При цьому суд приймає наданий розрахунок заборгованості позивача і відхиляє заперечення представника відповідача, що позивачем не враховано здійснення оплати за кредитом та комісією відповідачем ОСОБА_3 При оцінці наданих розрахунків, судом встановлено, що відповідачем проведено невірно нарахування сплачених коштів, а саме ним сплачено 48968,61 грн., а позивачем враховано при здійсненні розрахунку заборгованості вища сума в розмірі 49095,03 грн.

Також, суд не враховує заперечення відповідачів, що вони належним чином і не в повній мірі здійснювали оплату за Кредитним договором, так як позивач перебуває в процесі ліквідації і були закриті відділення банку в м. Рівне, так як умови кредитного договору не містять положень щодо припинення зобовязання між сторонами у звязку із розпочатою процедурою ліквідації банку, а також не звільняють від обовязку належного виконання умов договорів. Крім того, процедура ліквідації розпочата лише 20 березня 2015 року, а неналежне виконання обовязків по договору у боржника виникло ще в 2011 році, тобто задовго до даної події.

Згідно ч.1 п.22 ст.5 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов"язаних із здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням даної вимоги підлягає до стягнення з відповідачів судовий збір в дохід державного бюджету в розмірі 925,72 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_5 (ПАТ "ВіЕйБі Банк") - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_5 (ПАТ "ВіЕйБі Банк") заборгованість у розмірі 92572 (дев"яносто дві тисячі п"ятсот сімдесят дві) гривні 83 (вісімдесят три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно судовий збір у розмірі 925 (дев"ятсот двадцять п"ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки в дохід державного бюджету.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 лютого 2016 року.

Суддя - підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Рівненського міського суду В.В.Галінська