Справа № 357/5044/16-ц Головуючий у І інстанції Голуб А. В.
Провадження № 22-ц/780/5595/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 16.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа - ОСОБА_3 про припинення дії, яка порушує право на земельну ділянку,

у с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати рішення Матюшівської сільської ради № 39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок», яким надано згоду на передачу йому у власність земельної ділянки орієнованою площею 0,0441 га АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходячи з обставин, встановлених у рішеннях судів, на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.12.2013 року позивач звернувся до Матюшівської сільської ради із заявою про надання права на розробку проекту земельної ділянки 0,089 га по вул. Садовій, 27 у с. Матюші Білоцерківського району для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

28.01.2014 року на черговій двадцять сьомій сесії шостого скликання Матюшівської сільської ради за № 27-251 прийнято рішення, яким здійснено розподіл сформованої земельної ділянки та надано згоду на передачу у власність ОСОБА_2 земельну ділянку орієнтованим розміром 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 18.07.2014 року (справа № 357/4817/14-а) вказане рішення сільської ради визнано протиправним.

11.09.2014 року в порядку виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 18.07.2014 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Матюшівської сільської ради щодо перегляду раніше прийнятого рішення за № 27-251 від 28.01.2014 року.

Розгляду заяви не відбулось, про що позивачу було повідомлено листом, в якому вказано, що дана заява не може розглядатися повторно та відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спір між позивачем та ОСОБА_3 належить до компетенції суду.

Постановою від 25.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом (справа № 357/1679/15-а) визнано дії Матюшівського сільського голови ОСОБА_4 у неналежному розгляді звернення від 11.09.2014 року протиправними та зобов'язано внести в порядок денний чергової сесії Матюшівської сільської ради заяву ОСОБА_2 від 11.09.2014 року для розгляду її по суті.

5.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Матюшівської сільської ради щодо добровільного виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року. При цьому, долучив вищевказану постанову суду та копію звернення від 11.09.2014 року, про яке йшла мова в постанові суду.

21.05.2015 року відбулось засідання постійної комісії Матюшівської сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та законності, на якій зачитано постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року та звернення від 11.09.2015 року. Жодних пропозицій щодо врегулювання порушеного земельного питання та розгляду заяви по суті не відбулось, а лише запропоновано винести заяву ОСОБА_2 від 5.05.2015 року на розгляд чергової сесії, яка має відбутися 22.05.2015 року о 14.00 год.

22.05.2015 року тридцять девятою сесією сільської ради шостого скликання за поданням сільського голови ОСОБА_4 прийнято рішення № 39-336 Матюшівської сільської ради «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок». Даним рішенням надано згоду на передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки орієнтовно розміром 0,0441 га АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У вказаному рішенні зазначено, що воно прийняте з врахуванням рекомендації постійної комісії сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та законності, керуючись рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 24.05.2000 року, ухвалою судової колегії в цивільних справах Київського обласного суду від 27.06.2000 року, рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 13.09.2002 року, ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 21.11.2002 року, ухвалою Верховного Суду України від 01.11.2004 року. Також у рішенні вказано, що Матюшівська сільська рада при прийнятті вказаного рішення керувалася п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтями 12, 116, 118 ЗК України.

З копії архівної довідки від 31.01.2003 року № 10, виданої Архівним відділом Білоцерківської райдержадміністрації, вбачається, що по документах колгоспу «Радянська Україна» с. Матюші Білоцерківського району в протоколі № 8 засідання правління колгоспу від 29.04.1982 року значиться про виділення ОСОБА_2 присадибної ділянки в розмірі 0,15 га.

Згідно до рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2000 року та ухвали Київського обласного суду від 27.06.2000 року земельна ділянка розміром 0,0882 га по вул. Садова 27/2 у с. Матюші Білоцерківського району розділена згідно першого варіанту, запропонованому експертом у висновку від 20.04.2000 року між сторонами, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 0,0441 га.

Рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 24.05.2002 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 28/100 частини будинку № 27 по вул. Садовій в с. Матюші Білоцерківського району і виділено йому коридор 2-1 площею 6,2 м2 вартістю 1258 грн., житлову кімнату 2-2 площею 8,1 м2 вартістю 1643 грн., житлову кімнату 2-3 площею 15,5 м2 вартістю 3145 грн., 1/2 частину хліва-кухні вартістю 2765 грн., погріб вартістю 2895 грн., туалет вартістю 170 грн., а всього на суму 11876 грн.; визнано за ОСОБА_3 право власності на 39/100 частин будинку № 27 по вул. Садовій в с. Матюші Білоцерківського району і виділено їй веранду 3-1 площею 6,9 м2 вартістю 873 грн., котельню 3-1 площею 9,8 м2, кухню 3-2 площею 7м2 вартістю 4455 грн., коридор 3-3 площею 4,3м2 вартістю 872 грн., коридор 3-4 площею 4,0 м2, ванну 3-5 площею 2,0 м2, житлову кімнату 3-6 площею17,4 м2 на суму 7422 грн., гараж вартістю 2270 грн., криницю вартістю 353 грн., а всього на суму 16245 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7819 гривень 50 коп. вартість належної йому частини будинку. Згідно рішення Апеляційного суду Київської області змінено вказане рішення в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на криницю вартістю 350 грн., та сплати грошової компенсації; визнано за ОСОБА_2 право власності на криницю вартістю 353 грн.; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 7705,17 грн. компенсації за належну йому частину в будинку; зобовязано ОСОБА_5 в місячний термін повернути ОСОБА_2 газовий котел; в решті рішення суду залишене без змін.

Згідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації, 7.07.2008 року прийнято рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 39/100 частин будинку 27 по вул. Садова у с. Матюші Білоцерківського району на підставі рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2002 року.

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації», 18.03.2010 року прийнято рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 28/100 частин будинку 27 по вул. Садова в с. Матюші Білоцерківського району Київської області на підставі рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2002 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2000 року про розподіл земельної ділянки на момент вступу в законну силу та на даний момент не підлягає виконанню з підстав двосторонньої домовленості про його повернення без виконання, втрати строків на оскарження постанови про повернення виконавчого документа до суду без повторного предявлення до виконання, втрачено строки на поновлення терміну виконання та в судовому рішенні не зазначено цільове призначення земельної ділянки щодо розподілу, що суперечить вимогам земельного законодавства України. Також змінилися обставини з прийняттям рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2002 року про розподіл житлового будинку, а також за сприянням Матюшівської сільської ради внесено нову адресу АДРЕСА_2, яка фактично не є зазначена в судовому рішенні від 24.05.2000 року, рішення виконкому Матюшівської сільської ради щодо перепланування житлового будинку у відповідності до архітектурних, санітарних норм не приймалось. Позивач також посилався на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року згідно із статтями 377 ЦПК України та 120 ЗК України переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Однак відповідач, діючи в інтересах ОСОБА_3 при прийнятті вказаного рішення від 22.05.2016 року №39-336 не врахував вказані положення та наявність житлового будинку в ОСОБА_3 по вул. Садова, 27 с. Матюші, що є суттєвою помилкою та суперечить рішенню суду від 24.05.2002 року згідно якого ОСОБА_3 отримала частину з належного будинку та без будь-яких додаткових угод з приводу користування будинком, та земельною ділянкою сторонами не укладалось.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Такі обставини є преюдиціальними фактами, їх преюдиціальність заснована на юридичному механізмі набрання судовим рішення законної сили, відповідно до якого виникає заборона оспорювати в іншому процесі встановлені у цьому рішенні факти.

Отже, не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Крім того, преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які зазначені у резолютивній частині рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.06.2015 року ОСОБА_2 звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Матюшівської сільської ради, в якому просив: визнати дії сільського голови Матюшівської сільської ради ОСОБА_4 щодо неналежного розгляду заяви від 5.05.2015 року в порядку виконання вимог постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року протиправними; визнати рішення від 22.05.2015 року № 39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок», прийнятого Матюшівською сільською радою нечинним; зобов'язати сільського голову Матюшівської сільської ради ОСОБА_4 виконати в повному обсязі постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року; зобов'язати Матюшівську сільську раду скасувати рішення від 22.05.2015 року № 39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» (справа № 357/1679/15-а).

За результатом розгляду даного позову, Білоцерківським міськрайонним судом винесено постанову від 30.10.2015 року, якою відмовлено у задоволенні заявлених вимог. В подальшому ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2015 року залишено без змін.

Як вбачається зі змісту даних судових рішень, суди дійшли висновку, що ОСОБА_2 було подано до відповідача заяву, в якій зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, місце розташування, а також до заяви додано копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України. Підстав для визнання незаконним та скасування рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» немає, оскільки підґрунтям спірного рішення відповідача є спір про право, який існує між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу визначення розміру земельної ділянки, яка знаходиться біля домоволодіння № 27 по вул. Садова в с. Матюші, Білоцерківського району, Київської області. Матюшівська сільська рада правомірно прийняла рішення № 39-336, яким розглянула заяву ОСОБА_2 та надала згоду на передачу у власність земельну ділянку орієнтовно саме розміром 0,0441 га за адресою АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що судовими рішеннями, уваленими у порядку адміністративного судочинства, спростовано доводи позивача щодо неправомірних дій Матюшівської сільської ради під час прийняття рішення про надання згоди на передачу йому у власність земельної ділянки орієнованою площею 0,0441 га АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При цьому суд правильно вважав, що посилання позивача на положення ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України не є підставою для визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення сільської ради, оскільки це є підставою для звернення до суду з позовними вимогами до співвласника житлового будинку, який розташований на цій земельній ділянці, тобто ОСОБА_3, проте позивач в межах даного позову таким правом не скористався.

Отже, докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Т.Ц. Кашперська

ОСОБА_6