Номер справи 2-1877/2003
Номер провадження 6/623/38/2016
УХВАЛА

іменем України

16 червня 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого: Вергун І. В.

при секретарі: Ардашевій Я.В..

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Ізюмський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою в порядку ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Зазначила, що 22 вересня 2014 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого залишилось майно на яке згідно рішення суду накладено арешт.

Оскільки є спадкоємцем за законом, а на спірне майно накладено арешт, просить суд скасувати арешт на майно для звернення до нотаріальної контори для отримання спадщини.

Зацікавлена особа, Ізюмський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області надав суду правову позицію, посилаючись на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження, виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості станом на 11 травня 2016 року на виконанні у відділі не перебувають. Просять розглянути заяву на розсуд суду.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 16 липня 2003 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 11 465,95 гривень.

Згідно довідки Ізюмського міськрайонного суду справу № 2-1877/2003 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу знищена згідно акту списання архіву.

Згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано 03 вересня 2007 року обєктом обтяження є квартира № 8 в будинку № 5 по проїзду Київському в м. Ізюмі Харківської області, яка належить ОСОБА_3, на підставі ухвали Ізюмського міськрайонного суду без номера від 13 червня 2003 року ( а.с.4).

ОСОБА_3 помер 22 вересня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.5).

Заявник є донькою померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про її народження ( а.с.6).

Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області повідомила суду, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 440447458 від 01 червня 2016 року спадкова справ після смерті ОСОБА_3, який помер 22 вересня 2014 року не заводилась ( а.с.15).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Зміст права власності, яке полягає в праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зволікання з виконанням зобовязань, передбачених ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1299 ЦК України, щодо одержання права на спадщину, в складі якої є нерухоме майно або їх невиконання також не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до пункту 9 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року - заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутися лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявляла самостійні вимоги, щодо предмету спору ( ч. 4 ст. 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту ( ст. 60 Закону України « Про виконавче провадження»).

При таких даних, заява ОСОБА_2 Ю, задоволенню не підлягає, оскільки заявлена передчасно.

Керуючись статтею 154 ЦПК України, суд -

У х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування арешту майна, зацікавлена особа Ізюмський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду І. В. Вергун