Справа № 461/2254/16 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/5195/16 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Левика Я.А., Ніткевича А.В.,

секретар Іванова О.О.,

з участю ОСОБА_2, її представників - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центральної міської лікарні м. Рівне за участю третьої особи головного лікаря Центральної міської лікарні м. Рівне ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Центральної міської лікарні м. Рівне за участю третьої особи- т головного лікаря Центральної міської лікарні м. Рівне ОСОБА_5 та просила визнати незаконними та скасувати накази про накладення дисциплінарних стягнень, а саме наказ № 66-кз від 10 лютого 2016 року та наказ № 87 - кз від 01 березня 2016 року. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що не порушувала посадової інструкції та трудової дисципліни.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Центральної міської лікарні м. Рівне № 66-кз від 10 лютого 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення». В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року стягнуто з Центральної міської лікарні міста Рівне на користь ОСОБА_2 551,20 гривень судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що надані суду докази та покази свідків, на підставі яких суд ухвалив оскаржуване рішення, не відповідають дійсності. Звертає увагу на те, що свідки, які вказували на порушення нею трудової дисципліни, перебувають з нею у неприязних відносинах, їхні покази не підтверджені жодними доказами, відтак їхні свідчення не повинні були враховуватись судом при ухваленні рішення. Посилається на те, що недоведеним є твердження про не спостереження пацієнта та нездійснення нею записів в медичній карті хворого. Просить рішення суду змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування наказу № 87-кз від 01.03.2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», позов в цій частині задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представників - ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлені такі обставини.

Наказом від 10.02.2016 року №66-кз Центральної міської лікарні м.Рівне «Про накладення дисциплінарного стягнення» оголошено догану лікарю-нейрохірургу для надання цілодобової допомоги нейрохірургічного відділення ОСОБА_2, позбавлено її всіх заохочувальних виплат і премій до 10.02.2017 року (а.с. 8).

В наказі зазначено, що лікарем-нейрохірургом ОСОБА_2 порушено трудову дисципліну, а саме - ОСОБА_2 відмовляється виконувати вказівки завідуючого відділенням, окрім того ОСОБА_2 порушила терміни проходження бактеріологічного посіву на носійство патогенної флори.

Наказом від 01.03.2016 року №87-кз Центральної міської лікарні м. Рівне «Про накладення дисциплінарного стягнення» оголошено догану лікарю-нейрохірургу для надання цілодобової допомоги нейрохірургічного відділення ОСОБА_2, позбавлено її всіх заохочувальних виплат і премій до 01.03.2017 року (а.с. 9).

В наказі зазначено, що лікарем-нейрохірургом ОСОБА_2 порушено трудову дисципліну, а саме - ОСОБА_2 відмовляється виконувати вказівки завідуючого відділенням, окрім того лікар-нейрохірург ОСОБА_2 під час чергування 01.02.2016 року не спостерігала пацієнтів, що перебували в палаті інтенсивної терапії нейрохірургічного відділення, не відобразила в медичній карті стаціонарного хворого зміну стану важкохворого та переведення пацієнта з загальної палати в палату інтенсивної терапії.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування наказу №66-кз Центральної міської лікарні м. Рівне Про накладення дисциплінарного стягнення від 10.02.2016 року виходив з того, що адміністрації лікарні було відомо про невиконання графіку обстеження з боку позивача починаючи з 04 листопада 2015 року, але наказ № 66-кз був виданий 10 лютого 2016 року, тобто з порушенням строку встановленого ч.1 ст.148 КЗпП України.

Рішення суду в цій частині ОСОБА_2 не оскаржує, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо скасування наказу Центральної міської лікарні м. Рівне №87-кз від 01.03.2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким оголошено догану лікарю-нейрохірургу для надання цілодобової допомоги нейрохірургічного відділення ОСОБА_2, позбавлено її всіх заохочувальних виплат і премій до 01.03.2017 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою належним чином не виконувалися обов'язки передбачені посадовою інструкцією лікаря-нейрохірурга, що підтверджується даними, які містяться в доповідних записках завідуючого відділенням ОСОБА_6 від 02 лютого 2016 року та від 05 лютого 2016 року, а також показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які зазначили, що позивач грубо порушувала посадові обов'язки та своїми діями порушувала трудову дисципліну, не виконувала вказівок завідуючого відділення, не підтримувала з колективом дружніх відносин.

Однак з таким висновком погодитись не можна, так як висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Таким чином, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України.

Згідно з ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З наведеного слідує, що згідно з законодавством України підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем.Щоби поставити працівнику у вину невиконання чи неналежне виконання взятих на себе обов'язків і притягнути його до відповідальності, роботодавець повинен довести, що воно мало місце не внаслідок його неналежного керівництва і забезпечення необхідних умов праці, а через вину працівника. Презумпція невинуватості є заходом захисту трудового правовідношення, прав працівника від суб'єктивної оцінки його дій, поведінки з боку роботодавця і безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Отже, у силу статей 147 - 149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків.

Судом встановлено, що позивачка притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення вимог наказу МОЗ України від 14.02.2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації» та вимоги п.3.2, п. 3.3, п.3.14, п.3.25, п.7.1 Посадової інструкції. (а.с.9)

Трудові обов'язки позивачки по справі передбачені посадовою інструкцією лікаря-нейрохірурга (далі - Інструкція).

Відповідно до інструкції лікар-нейрохірург зобов»язаний:

п.3.2 - проводити стаціонарне спостереження за хворими з нейрохірургічною патологією;

п.3.3- здійснювати динамічне спостереження за пацієнтами з нейрохірургічною патологією в палатах ІТ, з оформленням щоденників в медичній карті стаціонарного хворого, та за потреби корекцію об'єму обстежень та лікування;

п.3.14 - вести медичні карти стаціонарних хворих, виписувати рецепти;

п.3.25 - дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку закладу;

Крім того, згідно з п.7.1 лікар-нейрохірург безпосередньо підпорядковується завідуючому відділенням та заступнику головного лікаря з хірургічної роботи.

Разом з тим, відповідачем не подано суду медичної карти з оформленими чи неоформленими щоденниками стаціонарного хворого, тобто переведеного пацієнта з загальної палати в палату інтенсивної терапії, на підтвердження порушення вимог п.3.3 Інструкції.

Також відповідачем не подано належних доказів на підтвердження порушення позивачкою вимог п.3.2 та п.3.3. Інструкції щодо не проведення стаціонарного спостереження за хворими з нейрохірургічною патологією і не здійснення динамічного спостереження за пацієнтами з нейрохірургічною патологією в палатах ІТ, оскільки сам лише факт переведення пацієнта з загальної палати в палату інтенсивної терапії за відсутності інших доказів неналежного виконання посадових обов»язків не може прийматись як доказ.

Разом з тим, довідкою ПДВ стверджується, що позивачка перебувала на роботі, і в 00 год. 40 хв. 02.02.2016 року проводила огляд пацієнта (а.с.208).

Крім того, відповідачем не подано доказів щодо доведення до відома позивачки розпорядження уповноваженого органу про необхідність надання інформації після чергування про надану допомогу пацієнтам, яких обстежували і консультували амбулаторно за час чергування в ПДВ. (а.с.57, 60)

А відтак, оскільки відповідачем не подано доказів вини в невиконанні та неналежному виконанні позивачкою посадових обов»язків, колегія суддів вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, в зв»язку з чим рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні №87-кз від 01.03.2016 року про накладення дисциплінарного стягнення слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні №87-кз від 01.03.2016 року про накладення дисциплінарного стягнення, і стягнути з центральної лікарні м.Рівне в користь ОСОБА_2 606 грн. 33 коп. судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні №87-кз від 01.03.2016 року про накладення дисциплінарного стягнення скасувати. Ухвалити нове рішення. Визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні №87-кз від 01.03.2016 року про накладення дисциплінарного стягнення. Стягнути з центральної лікарні м.Рівне в користь ОСОБА_2 606 (шістот шість) грн. 33 (тридцять три) коп. судового збору. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Левик Я.А.

Ніткевич А.В.