Справа № 348/1765/15-ц
Провадження № 22-ц/779/346/2016
Головуючий у 1 інстанції Вінтоняк М.Б. М. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.,

секретар Мельник О.В.,

з участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Надвірнянського районного суду від 18 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

у вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, в якому посилаючись на свою непрацездатність і потребу матеріальної допомоги, просив стягувати з його повнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн щомісячно з кожного відповідача.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 18 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання в розмірі 400 грн щомісячно безтерміново. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно безтерміново. Стягнення аліментів проводити з 02.09.2015 року. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилаються на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що є інвалідом ІІІ групи, не має можливості працювати у важких умовах, одержує мінімальну пенсію, на яку купує ліки, інших доходів не має. Суд не врахував, що позивач отримує значно більшу пенсію, має земельну ділянку, працівник управління соціального захисту населення допомагає йому по господарству, а Надвірнянська ЦРЛ забезпечує рецептами безкоштовно у разі амбулаторного лікування та рецептами на препарати для лікування серцево-судинних захворювань на пільгових умовах.

ОСОБА_6 вказує, що не працює, разом з неповнолітньою дитиною знаходиться на утриманні чоловіка. В минулому батько їй не допомагав, на даний час перебуває в шлюбі з іншою жінкою, яка є працездатною, тому потреби в аліментах він не має.

З наведених мотивів апелянти просять оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала, представник ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечила. ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 є дітьми ОСОБА_4, інваліда І групи загального захворювання довічно, який отримує пенсію в розмірі 1413,69 грн. Позивач перебуває на диспансерному обліку в кардіолога з 2008 року. Згідно виписок з протоколів ЛКК № 17 від 10.02.2010, № 51 від 01.04.2011, № 7 від 19.01.2015 він по стану здоровя потребує постійного амбулаторного і періодичного лікування, а за висновком ЛКК № 27 від 10.03.2015 постійного стороннього догляду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 є непрацездатним і як інвалід І групи потребує матеріальної допомоги. Доказів того, що позивач, як батько ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не одружений, є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію в розмірі 1049 грн, не працює. ОСОБА_6 проживає в Греції. На утриманні в неї знаходиться неповнолітній син.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що він є інвалідом І групи, часто хворіє та потребує матеріальної допомоги, яку йому можуть надавати повнолітні діти, відповідачі у справі.

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність майна, що може приносити дохід, тощо.

Як видно з виписок з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_4 по стану здоровя потребує постійного прийому медичних препаратів різного спектру дії, а отже матеріальної допомоги.

Посилання апелянта ОСОБА_5 на відсутність підстав для стягнення з нього аліментів, оскільки батько отримує більшу за нього пенсію, не ґрунтується на вимогах закону, який не ставить в залежність можливість відповідача надавати матеріальну допомогу.

Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливе лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Таких обставин судом першої інстанції не встановлено.

ОСОБА_4 надав докази того, що він є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги.

З огляду на викладене відсутні підстави і для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6

Суд першої інстанції, правильно застосовуючи норми ст. ст. 202, 205 СК України, вірно визначив розмір аліментів на позивача у твердій грошовій сумі 400 грн для ОСОБА_6 і у 1/10 частці від доходу для ОСОБА_5, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Доводи апеляційних скарг про те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази, дав їм вірну правову оцінку.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

ОСОБА_7