Справа № 520/304/16-ц
Провадження № 2/520/1801/16
Рішення

іменем України

13 липня 2016 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Прохорова П.А.

при секретарі Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

встановив:

Позивач, звернулася до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку та на те, що таке майно було набуто нею за її особисті кошти, просить суд визнати дачний будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку за адресою: м. Одеса, пров. Літній, буд. 7 (раніше вул. Костанді, буд. 5), на якій знаходяться зазначені обєкти нерухомості, її особистою приватною власністю.

В судове засідання позивач та її представник,не з'явилися. Представник позивача надала до суду заяву, у якій підтримала заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та просить суд розглянути справу без її участі.

З викладених обставин, зважаючи на те, що представник відповідача звернулась до суду з заявою про визнання позову, та повідомила суду про небажання приймати особисту участь у розгляді справи, суд, керуючись положеннями ч.4 ст. 174 ЦПК України ухвалив розглядати справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, дослідивши доводи позову та перевіривши їх долученими до матеріалів справи доказами, суд встановив наступне.

22.06.1984 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Малиновському відділі РАГСУ м. Одеси, запис № 563, серія ІІ-ЖД 358312.

31 січня 2014 року шлюб між подружжям було розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-ЖД № 123366.

16 березня 1998 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради народних Депутатів ОСОБА_1 було видано, на підставі розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому, свідоцтво про право власності № 3-1056, відповідно до якого, позивач отримала у власність об'єкт по вул. Костанді, буд. 5 ДБК «Аврора» у розмірі 40/1000. (копія свідоцтва долучена до матеріалів справи, а.с. 9).

07.08.1998 року, Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради за №763 (а.с. 8) було вирішено вилучити з землекористування дачно-будівничого кооперативу «Аврора» земельні ділянки та передати їх безоплатно громадянам України. Згідно з наведеним рішенням Позивачу було передано в приватну власність земельну ділянку площею 474 кв. м. за адресою: м. Одеса, вул. Костанді, буд 5/26.

23.02.2000 року позивач отримала в дар від ОСОБА_3, відповідно до договору дарування р.№773, 13/1000 частин дачно-будівельного кооперативу «Аврора», що являє собою дачу з надвірними спорудами під номером 5 по вулиці Костанді в м. Одесі та складаються в цілому з однієї черепашкової дачі під літерою «Ж», загальною площею 49,3 кв. м. та надвірних споруд під літерами: «С»-душева, «С1»-сарай, «С2»-сарай-літня кухня, «СЗ»-навіс, «С4»-літня кухня; «С10»-туалет, І-мостіння, ІІ-мостіння, №1-4-огорожа, які розташовані на земельній ділянці площею 441 кв. м. Вказаний договір було нотаріально посвідчено у день його укладення, та 06.03.2000 року зареєстровано у КП «БТІ» Одеської міської ради, запис №13с-стр162-р№136.

Копія вказаного договору дарування долучена до матеріалів справи, а.с. 10.

01.02.2003 року позивач, за договором купівлі-продажу, що в день укладення був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі за №355, придбала земельну ділянку площею 0,0579 га, що знаходиться за адресою, вул. Костанді, буд. 5, м. Одеса, ділянка №25.

З рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2006 року у справі №2-5560 вбачається, що за наслідками вказаних вище правочинів, площа земельної ділянки позивача в цілому склала 0,1304 га, і позивач отримала на неї державний акт на право власності на земельну ділянку від 06.09.2004 року, серії ОД №022729.

На підставі наданих суду пояснень, що кореспондують іншим обставинами вбачається, що в період 2003-2005 р. позивач реконструювала зазначену дачну будівлю, внаслідок чого, розпорядженням Київської райадміністрації від 17.04.2006 року за № 437 був затверджений акт прийому до експлуатації реконструйованої частини дачного будинку від 16.03.2006 року(копії акту та розпорядження долучені до матеріалів справи).

Так, за наслідком наведених обставин частину дачного будинку загальною площею 201,8 кв.м., у тому числі жилою 114,0 кв.м., з надвірними спорудами: сторожка літ. «В», навіси літ. «Б». «Г», «Д», «Ж», сарай літ. «Е», літня кухня літ. «З», по вул. Костанді, буд.5 було прийнято до експлуатації.

Крім того за рішенням Київського районного суду с. Одеси від 22.09.2006 року позивач визнана власником дачного будинку літ. «А» загальною площею 394 кв. м., у тому числі жилою 159, 1 кв. м. з надвірними спорудами: сторожка літ. «В», навіси літ. «Б», «Г», «Д», «Ж», сарай літ. «Е», літня кухня літ. «З», розташовані на земельній ділянці площею 0,1304 га за адресою: м. Одеса, пров. Літній, буд 7 (в минулому, вул. Костанді, 5).

Таким чином, на час розгляду справи у власності позивача перебуває земельна ділянка, розміром 0,1304 га, яка розташована у м. Одесі, провулок Літній буд. 7 (раніше - вул. Костанді, буд. 5) та дачний будинок за адресою: Одеська обл., м. Одеса, провулок Літній, буд. 7 загальною площею 394 кв.м., у тому числі жилою 159, 1 кв.м., що підтверджується відомостями інформаційних довідок №62368370 від 30.06.2016 року та №62368683 від 30.06.2016 року.

Частиною 1 статті 71 СК України, передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 02.10.2013 року, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Постановою ВСУ від 03.06.2015 року вищенаведена позиція була повторно викладена, однак з доповненням: критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є:

1.час набуття такого майна;

2.кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3.мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Так, зважаючи на зазначене вище, суд вказує на ті обставини, що отримані позивачем у дар 13/1000 частин дачно-будівельного кооперативу «Аврора», що являла собою дачу з надвірними спорудами, розташовану за адресою: с. Одеса, вул. Костанді, 5 належить їй на праві особистої приватної власності в силу закону.

При цьому згідно наданих суду пояснень, що кореспондують відомостям долученої до матеріалів справи розписки від 29.08.2003 року про дарування позивачу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Розмір подарунка склав 150000 доларів США, що також є особистими коштами позивача в силу закону), придбання наведеного вище майна, його перебудова та утримання відбувались завдяки отриманим позивачем у дарунок коштів.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р. та п.3 ч.1 ст. 57 СК України не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, серед іншого, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач жодних заперечень щодо позову не надав, та визнав викладені в ньому обставини, зважаючи на те, що заявлені позивачем підстави вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, та натомість обставин, які б перешкоджали чи унеможливлювали б задоволення позову судом встановлено не було, суд доходить висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача за користь позивача підлягає стягненню понесені таким позивачем судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 174, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. ст. 57, 60, 71 СК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя визнати земельну ділянку розміром 0,1304 га, яка розташована у м. Одесі, провулок Літній, буд 7 (раніше вул. Костанді, буд. 5) особистою приватною власністю ОСОБА_1.

В порядку поділу майна подружжя визнати дачний будинок літ. «А» загальною площею 394 кв.м., у тому числі жилою 159, 1 кв.м. з надвірними спорудами: сторожка літ. «В», навіси літ.літ. «Б», «Г», «Д», «Ж», сарай літ. «Е», літня кухня літ. «З», розташовані на земельній ділянці площею 0,1304 га за адресою: м. Одеса, пров. Літній, буд. 7 (раніше вул. Костанді, буд. 5), особистою приватною власністю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію понесених нею судових витрат в розмірі 6090,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров