АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5709/2016 Головуючий у І інстанції - Хоменко О.Л.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Північного комерційного макрорегіону (м. Київ) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №380/1048/06-Пі, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 80 000 доларів США строком до 06.08.2021 року із сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами. 20.10.2006 року було укладено договір про внесення змін до договору кредиту №380/1048/06-Пі, відповідно до якого максимальний ліміт заборгованості було встановлено в розмірі 103 000 доларів США. Станом на 19.05.2014 року сума заборгованості за кредитним договором становить 151 971,32 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2014 року становить 1 785 975 грн. 62 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 92 318,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2014 року становить 1 084 935 грн. 80 коп.; відсотків за користування кредитом в сумі 59 652,52 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2014 року становить 701039 грн. 82 коп. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 1 785 975 грн. 62 коп.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 1 785 975,62 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що рішення необґрунтоване, ухвалене за неповного з'ясування всіх обставин справи та невірного застосування норм матеріального права. Зазначив, що у разі задоволення позову зобов'язання за кредитним договором відповідачем буде виконано двічі, що є неприпустимим, оскільки на виконанні виконавчої служби знаходиться виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №380/1048/06-Пі, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту, який на дату укладання цього договору встановлювався в розмірі 80000 доларів США строком до 06.08.2021 року із сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами.

20.10.2006 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №380/1048/06-Пі, відповідно до якого максимальний ліміт заборгованості встановлений в сумі 103000 доларів США.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, станом на 19.05.2014 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 151 971,32 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2014 року становить 1 785 975 грн. 62 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 92 318,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2014 року становить 1 084 935 грн. 80 коп.; відсотків за користування кредитом в сумі 59 652,52 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2014 року становить 701 039 грн. 82 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач не належно виконував свої зобов'язання за договором кредиту, в результаті чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції лише з тих підстав, що нотаріусом було видано виконавчий напис на звернення стягнення на предмет іпотеки, який був укладений сторонами на забезпечення кредитного договору, а тому в разі задоволення позову про стягнення заборгованості буде мати подвійне стягнення заборгованості за договором кредиту.

Колегія судів не погоджується із запереченнями апелянта, оскільки в разі існування заборгованості за кредитним договором, вона підлягає стягненню з боржника на користь кредитора.

Відповідно до ст.. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію( передати майно, виконати роботу,надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов'язку.

Оскільки відповідачем не виконуються зобов'язання за договором кредиту, то підстав для відмови у стягненні заборгованості з нього на користь банку немає.

Звернення ж стягнення на предмет іпотеки є правом кредитора, яким він може скористатися, а може не скористатися. В даному разі судом встановлено, що нотаріусом було видано виконавчий напис на звернення стягнення на предмет іпотеки, однак, виконавчою службою Голосіївського РУЮ у м.Києві винесено постанову ВП № 46599518 від 10.06.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.»

Таким чином, судом встановлено, що на предмет іпотеки фактично не було звернуто стягнення, в даний час на виконанні виконавчий напис у відділі Державної виконавчої служби не перебуває, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача не стягнута.

Посилання апелянта на ту обставину, що в разі скасування мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки по валютних кредитах відбудеться подвійне стягнення за його зобов'язанням, не може бути прийнято до уваги, оскільки в разі скасування мораторію і зверненню до виконання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, державний виконавець на підставі Закону України «Про виконавче провадження» повинен буде об'єднати виконавчі документи в одне зведене виконавче провадження і на стадії виконання рішення суду та виконавчого напису вирішити питання про стягнення заборгованості за договором кредиту, не допустивши подвійного стягнення.

Оскільки апелянт не оскаржує суму заборгованості за договором кредиту, то суд апеляційної інстанції не перевіряє правильність її нарахування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :