АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Слободянюк С.В.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач звернувся із позовом до відповідача, в якому зазначив, що 04 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2621/0308/71-040 відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 76 900,00 доларів США та зобов'язувалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за вказаним кредитним договором, а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором набув ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідач належним чином не виконала умов договору, тому, позивач просив стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 764 309,46 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 732 280,13 грн.;

- заборгованість по відсотках - 30 035,58 грн.;

- пеня за останній рік - 1 993,75 грн., а також просив стягнути 3 654,00 грн. судового збору. (т.1 а.с.1-48)

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту №2621/0308/71-040 від 04 березня 2008 року в загальному розмірі 764309,13 грн., а також 3654,00 грн. судових витрат. (т.1 а.с.59-62)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. (т.1 а.с.94-95)

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати і призначити справу до розгляду в загальному порядку. На обґрунтування скарги зазначила, що не була повідомлена належним чином про розгляд справи районним судом, крім того судом не враховано, що умови кредитного договору є несправедливими, порушують вимоги п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та обмежують права відповідачки як споживача, а також судом не залучено до участі в справі як солідарного відповідача колишнього чоловіка відповідачки, з яким вона брала кредит. (т.1 а.с.97-103)

В судовому засіданні ОСОБА_1, її представник ОСОБА_3 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник Банку - Харченко Є.С. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скаргу слід задовольнити частково враховуючи наступне.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 04 березня 2008 року з відповідачкою був укладений кредитний договір № 2621/0308/71-040, відповідно до умов якого ВАТ «Сведбанк» надав Позичальнику кредит для купівлі нерухомості у сумі 76900,00 доларів США зі сплатою 11,9% річних за користування кредитом, терміном до 02 березня 2038 року. (т.1 а.с.5-8)

Право Банку надавати фізичним особам кредити в іноземній валюті (доларах США) відповідачкою не оспорювалось.

За п.п. 3.1, 3.3 Договору позичальник зобов'язувалась щомісячно згідно графіку повертати кредитні кошти і сплачувати відсотки за користування кредитом.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за вищевказаним кредитним договором. (т.1 а.с.19-33)

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором набув ПАТ «Альфа-Банк». (т.1 а.с.34-41)

За наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб від 27 квітня 2011 року - ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (т.1 а.с.77)

Цих обставин, підписання договору і отримання у кредит грошей відповідачка не заперечувала.

Колегія суддів перевірила вказані обставини оглянувши в судовому засіданні нотаріально посвідчені копії вищезазначених правочинів із додатками, які містять відомості щодо відступлення права вимоги саме за укладеним із ОСОБА_1 кредитним договором.

За таких обставин колегія суддів відхилила доводи апелянта, що умови кредитного договору є несправедливими, порушують вимоги п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та обмежують права відповідачки як споживача. Банк скористався правом заявити вимоги безпосередньо до боржника, а тому колегія суддів відхилила доводи відповідачки, що судом не залучено до участі в справі як солідарного відповідача колишнього чоловіка відповідачки, з яким вона брала кредит.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує зобов'язань за кредитним договором, Банком нарахована заборгованість станом на 01 липня 2014 року у розмірі 764 309,46 грн., з яких 732 280,13 грн. - заборгованість за кредитом, 30 035,58 грн. - заборгованість по відсотках, 1 993,75 грн. - пеня. (т.1 а.с.5-9, 12)

На виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів забезпечила право відповідачки на перегляд законності оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та за клопотанням відповідачки була призначена судова економічна експертиза.

За висновком № 12603/15-45 проведеної 13 січня 2016 року експертом судової економічної експертизи Київського НДІСЕ МЮ України, не підтверджується наданий Банком розрахунок заборгованості умовам кредитного договору від 04 березня 2008 року № 2621/0308/71-040. Розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед Банком за вищевказаним кредитним договором станом на 01 липня 2014 року становить 64047.26 доларів США, в тому числі: 60 850 доларів США строкової заборгованості за основним боргом, 686.91 доларів США простроченої заборгованості за основним боргом, 610.24 доларів США строкової заборгованості за нарахованими процентами, 1900.11 доларів США заборгованості за простроченими процентами та 2472.92 грн. пені.(т.1 а.с.191-219)

Колегія суддів перевірила і визнала висновок судового експерта Київського НДІСЕ МЮ України законним і обґрунтованим, таким, що відповідає наявним у справі доказам, а тому, погодилась із визначеним цим висновком розміром заборгованості за кредитним договором від 04 березня 2008 року № 2621/0308/71-040 та відхилила розрахунок такої, виконаної Банком.

Вирішуючи питання про призначення експертизи за участі ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 в судовому засіданні 30 червня 2015 року та за участі представника відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні 01 вересня 2015 року, колегія суддів забезпечила право апелянта надати заперечення проти доказів Банку, які надані останнім на підтвердження заборгованості та на дослідження експерту, і надати власні докази, підтверджуючі погашення заборгованості або відсутність такої, про що свідчать журнал та звукозапис судових засідань. (т.1 а.с.141, 171)

Надані відповідачкою ОСОБА_1 та її представником оригінали банківських документів на підтвердження погашення кредитної заборгованості були досліджені експертом про що останнім зазначено у експертному висновку. (т.1 а.с. 193-199) Такі докази вищезазначеному експертному висновку не суперечать і експертний висновок не спростовують. За таких обставин колегія суддів відхилила доводи ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 та дійшла висновку про повернення відповідачці оригіналів наданих нею банківських документів і відсутність підстав для виклику і допиту експерта в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів визначила заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором у розмірі 756 822,72 грн. (за курсом НБ України станом на 01 липня 2014 року - 11.7855 грн. за 1 долар США), з яких 717 147,67 грн. - строкової заборгованість за основним боргом, 8095.57 грн. простроченої заборгованості за основним боргом, 7191.98 грн. строкової заборгованості за процентами, 22393.75 грн. заборгованості за простроченими процентами, та 1993.75 грн. пені. При цьому, розмір пені визначений позивачем в меншому розмірі ніж нарахований експертом, а тому колегія суддів з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України визначила розмір заборгованості відповідно до заявлених вимог позивача в суді першої інстанції. Вказані розрахунки заборгованості передбачені і відповідають п.п. 1.1-1.5, 3.1-3.11, 4.1, 5.1, 6.1, 8.1-8.5, 10.1-10.13 укладеного між Банком і ОСОБА_1 кредитного договору. (т.1 а.с.5-9, 12)

Наведені розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення боржником умов договору, і сплату коштів на виконання договору і часткове погашення заборгованості. Розрахунок пені виконаний кредитором в межах річного строку позовної давності. (т.1 а.с.12)

Доводи апелянта щодо неправильності розрахунку заборгованості спростовуються матеріалами справи.

Наведені апелянтом доводи, посилання на несправедливість умов кредитного договору не можуть бути визнані підставою для звільнення відповідачки від зобов'язань за укладеним нею кредитним договором, передбачених законом підстав для іншого зменшення розміру заборгованості не встановлено.

Відповідачкою не надано доказів недійсності (нікчемності) укладеного договору, оспорювання цього Договору або його окремих положень, не встановлено таких і судом апеляційної інстанції.

З такими умовами за кредитним договором боржник ОСОБА_1 погодилась під час його укладення, про що свідчать її підписи.

Проте ухваливши оскаржуване рішення та згодом розглянувши заяву відповідачки про його перегляд, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів належного сповіщення відповідачки про розгляд справи районним судом. (т.1 а.с.55-56)

Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України обов'язковою умовою ухвалення судом заочного рішення у справі є неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Доводи відповідачки про її відсутність в Україні на час розгляду справи судом і ухвалення оскаржуваного рішення підтверджуються доказами по справі, зокрема за відмітками у закордонному паспорті працівників паспортного контролю під час перетину кордону, за якими відповідачка була за межами України. (т.1 а.с.79-82)

Рекомендованого листа із судовою повісткою відповідачка або її представник не отримували. (т.1 а.с.55-56)

Вказані доводи із посиланням на незаконність оскаржуваного рішення відповідачка зазначила в апеляційній скарзі і в суді апеляційної інстанції із посиланням на порушення її прав передбачених ст. 6 Європейської Конвенції.

За таких обставин оскаржуване рішення не може бути визнано законним і обґрунтованим, підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті заявлених вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідачки на користь позивача сплачені останнім 3654,00 грн. судового збору. (т.1 а.с.1)

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Адьфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту № 2621/0308/71-040 від 04 березня 2008 року в загальному розмірі 756 822 (сімсот п'ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять дві) гри. 72 коп., з якої:

- 717 147 (сімсот сімнадцять тисяч сто сорок сім) грн. 67 коп. строкової заборгованість за основним боргом;

- 8095 (вісім тисяч дев'яносто п'ять) грн. 57 коп. простроченої заборгованості за основним боргом;

- 7191 (сім тисяч сто дев'яносто одна) грн. 98 коп. строкової заборгованості за процентами;

- 22393 (двадцять дві тисячі триста дев'яносто три) грн. 75 коп. заборгованості за простроченими процентами;

- 1993 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто три) гри. 75 коп. пені.

Стягнути із ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - 3654(три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гри. 00 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

С.В.Слободянюк

Справа № 22-ц/796/89/2016

Унікальний номер 755/23990/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Марфіна Н.В.

Доповідач Левенець Б.Б.