Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рябченко Л. А. ,

при секретарі Вєтрова С. Д.,

ОСОБА_1,

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 5 цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Дельта банк»

в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до

ОСОБА_3

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

та позовом третьої особи ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»,

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

третя особа ОСОБА_3,

про визнання недійсним іпотечного договору,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 1387422,67 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення в нежитловій будівлі, загальною площею 132,4 кв.м, що розташована за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул. Щорса, буд. 45-Б, приміщення 1, яке належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 31.05.2007 року Білоцерковським управлінням житлово-комунального господарства, та зареєстрованого 31.05.2007 року у Білоцерковському МБТ1 згідно витягу про реєстрацію права власності за №14747556. реєстраційний номер: 19056618, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк».

Вимоги обґрунтовує тим, що 11.10.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1277/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 93 000,00 дол. США з розрахунку 14,5% річних за користування кредитом на строк до 10.10.2022 року.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_3 за договорам іпотеки №1277/Zфквіп-07 від 11.10.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення в житловій будівлі, загальною площею 132,4 кв.м, що розташована за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул. Щорса, буд. 45-Б, приміщення 1.

В частині надання кредитних коштів банк свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань, згідно умов кредитного договору.

Станом на 07.08.2015 за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1 387 422,67 гривень, з яких:

сума заборгованості за кредитом - 1132206,27 грн.;

сума заборгованості за відсотками - 167085,68 грн.;

пеня - 83167,34 грн.;

сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 2773,74 грн.;

сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 2189,64 грн.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК».

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 та третіх осіб в судовому засіданні позов не визнав, заперечення обґрунтував тим, що ПАТ «ДельтаБанк» стягує з ОСОБА_3 заборгованість по кредиту за період, що перевищує три роки, а саме з червня 2010 року, коли виникла прострочена заборгованість. У розрахунках у частині нарахування пені позивач також вийшов за межі строків позовної давності, що відповідно до ст. 258 ЦК України, складає 1 рік з моменту, коли ПАТ «ДельтаБанк» дізналась про порушення свого права на своєчасне повернення кредиту згідно кредитного договору.

Позовна заява ПАТ «ДельтаБанк» датована 25.08.2015 року, а в своєму розрахунку пені ПАТ «ДельтаБанк» включила період з 08.08.2015 року по 25.08.2015 року, тим самим нарахувавши зайву заборгованість по пені у розмірі 543,42 грн. Що ж стосується стягнення відсотків, то ПАТ «ДельтаБанк» взагалі не надала буд-якого розрахунку.

Пунктом 4.1. іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках:

якщо у момент настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки.

Враховуючи наявність простроченої заборгованості у ОСОБА_3 ще станом на червень 2010 року, ПАТ «Дельта Банк» фактично пропустило строк звернення стягнення на предмет іпотеки.

Будь-яких вимог щодо дострокового повернення суми кредиту та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки боржник не отримував.

Крім того, іпотечний договір був укладений всупереч вимог ч.1 ст.65 СК України, яка передбачає, що чоловік та дружина розпоряджаються майном, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Сам предмет іпотеки був набутий у період, коли ОСОБА_3

перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, а тому на предмет

іпотеки розповсюджується режим майна, набутого в шлюбі. Через це, при

укладенні іпотечного договору мала б бути отримана нотаріальна згода ОСОБА_4

М.В. на це.

Також, абз.3 п.1.2 Іпотечогого договору містить застереження проте, що земельна ділянка, на якій розташоване нежитлове приміщення, передана іпотекодавцю в безстрокове платне користування, згідно договору оренди землі, укладеного між Білоцерківською міською радою та ОСОБА_3 4.02.2005. Відсутність згоди з боку міської ради на укладення іпотечного договору є підставою для визнання іпотечного договору недійсним та унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки. Доказів отримання такої згоди позивач суду не надав.

Представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_4 - подав зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір від 11.10.2007 року за № 1277/Zфквіп-07, зазначивши що іпотечний договір був укладений без згоди ОСОБА_4, як чоловіка ОСОБА_3, що підтверджується відсутністю у тексті іпотечного договору будь-якого застереження про таку згоду.

Законом передбачається нотаріально посвідчена згода співвласників як при передачі в іпотеку майна в цілому, що є як у спільній сумісній, так і у спільній частковій власності, так і при передачі в іпотеку лише одним із співвласників належної йому частки в праві спільної часткової власності. Зважаючи на те, що договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню, а іпотека як обтяження нерухомого майна-державній реєстрації, згода другого з подружжя повинна бути нотаріально засвідчена.

Беручи до уваги те, що при укладенні іпотечного договору нотаріальна згода ОСОБА_4, як чоловіка ОСОБА_3, яка у свою чергу виступає іпотекодавцем за іпотечним договором, не отримувалась, а сам предмет іпотеки - приміщення 1 у будинку 45-б по вулиці Щорса у м. Білій Церкві, був збудований у період шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, з оглядом на що є обєктом спільної сумісної власності, то укладення іпотечного договору без згоди ОСОБА_4 є нічим іншим, як порушенням положення ст.65 СК України, що тягне за собою визнання такого правочину недійсним.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримав зустрічні вимоги. Додатково пояснив, що треті особи не памятають обставин, при яких укладався іпотечний договір від 11.10.2007, проте ОСОБА_4 стверджує, що своєї згоди не надавав, у нотаріальній конторі не був.

Представник відповідача ПАТ «Дельта банк» - зустрічні вимоги не визнав, посилаючись на те, що у матеріалах кредитної справи є в наявності письмова згода ОСОБА_4 на укладення кредитного договору дружиною ОСОБА_3 та нотаріальна згода на укладення іпотечного договору, що підтвердив і нотаріус. Тому, його твердження є безпідставними і нічим не обґрунтованими.

Представник відповідача ТОВ «Український промисловий банк» - в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Заслухавши доводи представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог первісного позову та зустрічних вимог третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1277/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 93 000,00 дол. США з розрахунку 14,5% річних за користування кредитом на строк до 10.10.2022 року.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК».

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_3 за договорам іпотеки №1277/Zфквіп-07 від 11.10.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення в нежитловій будівлі, загальною площею 132,4 кв.м, що розташована за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул. Щорса, буд. 45-б, приміщення 1, яке належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 31.05.2007 року Білоцерковським управлінням житлово-комунального господарства, та зареєстрованого 31.05.2007 року у Білоцерковському МБТ1 згідно витягу про реєстрацію права власності за №14747556, реєстраційний номер: 19056618.

В частині надання кредитних коштів банк свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 07.08.2015 за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1 387 422,67 гривень, з яких:

сума заборгованості за кредитом - 1132206,27 грн.;

сума заборгованості за відсотками - 167085,68 грн.;

пеня - 83167,34 грн.;

сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 2773,74 грн.;

сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 2189,64 грн.

Суму заборгованості за відсотками в розмірі7777,18 доларів США, що еквівалентно 167085,68 грн., представник відповідача вважає безпідставною, оскільки позивачем не надано розрахунок та обґрунтування суми боргу, з чим суд погоджується. з огляду на надані позивачем докази.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.ст. 509, 526 ЦК України новий кредитор має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та

боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу

про усунення порушення.

Відповідно до п.4.2 договору іпотеки, у випадку порушення іпотекодавцем обовязків за цим та/або кредитним договором, іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у тридцяти денний строк та попередження про звернення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

18.08.2015 за вих..№ 31.4-08/7041/15 ПАТ «Дельта Банк» направив відповідний лист-вимогу ОСОБА_3. Проте, не надав суду підтвердження про отримання іпотекодавцем даної вимоги, а 26.08.2015, в порушення вимог п.4.2 договору, без дотримання вимог щодо надання строку для виконання цієї вимоги, направив позов до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, що суд вважає передчасним.

Абз.3 п.1.2 Іпотечогого договору містить застереження проте, що земельна ділянка, на якій розташоване нежитлове приміщення, передана іпотекодавцю в безстрокове платне користування, згідно договору оренди землі, укладеного між Білоцерківською міською радою та ОСОБА_3 від 4.02.2005.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЗУ «Про іпотеку», у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном

згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи

органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для

передачі цього майна в іпотеку.

Доказів отримання такої згоди від Білоцерківської міської ради позивач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає за передчасними та необґрунтованими вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому в цих вимогах відмовляє позивачу.

Проте, суд вважає за недоцільне застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою відповідача, оскільки строк дії кредитного договору до 10.10.2022, а вимога про дострокове виконання зобовязання, зокрема і шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі порушення боржником умов договору, прострочки виконання зобовязання, є правом кредитора, а не його обовязком.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України:

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Що стосується зустрічних вимог третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_4 - про визнання недійсним іпотечного договору з підстав ненадання ним згоди на укладення договору, то суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Так, в судовому засіданні представником ПАТ «Дельта Банк» було надано для огляду власноручно написану заяву ОСОБА_4 від 11.10.2007 про надання згоди на отримання ОСОБА_3 кредиту в розмірі 93000грн. для розвитку бізнесу. Засвідчив про те, що йому відомі всі умови отримання та повернення кредитних коштів та зобовязався нести солідарну відповідальність щодо виконання всіх умов кредитного договору № 1277/ФКВ-07 від 11.10.2007. Достовірність заяви представником ОСОБА_4 не оспорювалася.

Кредитний договір № 1277/ФКВ-07 та договір іпотеки №1277/Zфквіп-07 укладалися 11.10.2007. Договір іпотеки посвідчувався нотаріально приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 та встановлювалася заборона відчудження іпотечного майна.

Цього ж дня, 11.10.2007, нотаріально посвідчувалася приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 заява ОСОБА_4 про надання згоди на передачу в іпотеку дружиною ОСОБА_3 нежилого приміщення в житловому будинку, загальною площею 132,4 кв.м, що розташована за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул. Щорса, буд. 45-б, приміщення 1, що підтвердив нотаріус у листі № 40/01-16 від 10.02.2016 на запит суду та надав завірену копію відповідної заяви.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.65 СК України, чоловік та дружина

розпоряджаються майном, яке є обєктом права спільної сумісної власності

подружжя, за взаємною згодою. Згода на укладення договору, який

потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути

нотаріально засвідчена.

Підтвердження такої згоди було надане суду представником ПАТ «Дельта банк» та підтверджене нотаріусом.

З приводу вчинення неправомірних дій щодо посвідчення заяви від імені ОСОБА_4 останній до правоохоронних органів не звертався. Як пояснив представник третіх осіб, вони достовірно не памятають обставини укладення угод та підписання відповідних заяв.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог третьої особи.

Згідно зі ст.88 ЦПК України, понесені сторонами судові витрати покладаються на них.

На підставі ст.ст. 261, 267, 530, 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 33, 35 ЗУ «Про іпотеку», ст. 65 СК України, керуючись ст.ст. 3-13, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, покласти на нього.

В задоволенні позову третьої особи ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору відмовити.

Судові витрати, понесені третьою особою, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, покласти на неї.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення, протягом 10 днів після отримання його копії.

Суддя ОСОБА_6