РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне Справа № 370/2630/15-ц

15.04.2016 року Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Левченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Макарів Макарівського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 16.10.2014 року позичив останній грошові кошти в сумі 50892.24 гривні, які згідно розписки вона мала повернути до 16.11.2014 року. Також 16.10.2014 року відповідачка на власні потреби отримала в борг від нього грошові кошти в сумі 17670.00 гривень, які згідно розписки мала повернути до 16.11.2014 року. За двома розписками відповідачка заборгувала 68562.24 гривні, які не повернула з-за хвороби, пообіцявши якнайшвидше їх повернути у впродовж невеликого терміну.

28.05.2015 року відповідачка пояснюючи тяжкий стан свого родича та терміновістю надання медичних заходів знов позичила грошові кошти в сумі 21470.00 гривень, які згідно розписки мала повернути до 05.07.2015 року.

04.06.2015 року на власні потреби відповідачка позичила грошові кошти в сумі 25180.00 гривень, які згідно розписки мала повернути до 05.07.2015 року.

Станом на 05.07.2015 року відповідачка не повернула грошові кошти на загальну суму 46650.00 гривень; дій, спрямованих на погашення заборгованості не виконала; вона почала ухилятись від здійснення взятих на себе обовязків щодо повернення позичених коштів за усіма розписками; також не сплатила проценти за користування позикою.

Позивач вважає, що відповідачка повинна сплатити три проценти річних за користування позикою, розрахунок яких становить: кількість прострочених днів по сплаті за розписками 1 та 2 складає 304 дні (з 16.11.2014 року по день складання позовної заяви), а за розписками 3 та 4 73 дні (з 05.07.2015 року по день складання позовної заяви). Розрахунок трьох процентів річних розраховується за формулою: сума заборгованості х 3 х кількість днів прострочення : 365 днів : 100. За розписками 1 та 2 сума трьох процентів річних складає: 68562.24 гривні х 3 х 304 : 365 : 100 =1713.12 гривень. За розписками 3 та 4 сума трьох процентів річних складає: 46650.00 гривень х 3 х 73 : 365 : 100 = 279.90 гривень.

Позивач вважає, що відповідачка, прострочивши виконання грошового зобовязання, зобовязана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а саме розрахунок інфляційних витрат проводиться станом на серпень 2015 року, тобто з 16.11.2014 року по 31.08.2015 року за методикою Держкомстату відповідно листу №11/1-5/73 від 13.02.2009 року, виходячи з середньоденного індексу. Так сума інфляційних втрат за розписками 1 та 2 дорівнює: листопад 2014 року: відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення) % - 101.9; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат 1302.683 гр;

-грудень 2014 року: відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 103; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат 2056.867 гр;

-січень 2016 року: відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 103,1; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат 2125.429 гр;

-лютий 2016 року: відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 105,3; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат 3633.799 гр;

-березень 2015 року відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 110.8; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат 7404.722 гр;

-квітень 2015 року відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 114; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат 9598.714 гр;

-травень 2015 року відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 102.2; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат 1508.369 гр;

-червень 2015 року відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 100.4; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат гр;

-липень 2015 року відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 9.0; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат 3633.799 гр;

-серпень 2015 року відсоток місячних інфляційних втрат (сума здешевлення)

% - 99.2; сума заборгованості 68562.24 гр; сума щомісячних інфляційних втрат гр..

Загальна сума інфляційних втрат за розписками 1 та 2 складає 27904.83 гривні.

Позивач вважає, що діями відповідачки йому спричинена моральна шкода, оскільки він дотепер переживає нервовий стрес та напруження, оскільки йому взагалі не відомо, чи в стані відповідачка повернути грошові кошти. Крім того, він змушений звертатися о фахівців в області права задля одержання правової допомоги, складання необхідних документів та представництва в органах судової влади з метою подальшого стягнення наявної заборгованості з відповідачки. Позивач оцінює спричинену моральну шкоду у мінімальному розмірі 10000.00 гривень.

Оскільки процесуальним законодавством передбачена можливість стягнення витрат на правову допомогу з протилежної сторони в процесі у разі винесення позитивного рішення, позивач вважає, що з позивачки необхідно стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 20000.00 гривень.

Позивач просить: стягнути з відповідачки - заборгованість за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року в загальному розмірі 68562.24 гривні, також стягнути суму інфляційних втрат за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року в загальному розмірі 27904.83 гривні, також стягнути за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року три проценти річних в загальному розмірі 1713.12 гривень;

-заборгованість за розписами 3 та 4 в загальному розмірі 46650.00 гривень, також стягнути три відсотки річних за розписами 3 та 4 в загальному розмірі 279.90 гривень;

-стягнути моральну шкоду в загальному розмірі 10000.00 гривень;

-стягнути витрати на правову допомоги в загальному розмірі 20000.00 гривень;

-стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1751.10 гривня.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявивсь, надав заяву про розгляд справу у його відсутність, та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час, місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий курєр» №67 (5687) від 08.04.2016 року, в судове засідання не зявилась, про поважність причин неявки не повідомила, заяв про розгляд справи у свою відсутність не надала.

15.04.2016 року суд прийняв ухвалу про заочний розгляд справи.

Встановлено, що згідно двох розписок, які обидві від 16.10.2014 року, розписки від 28.05.2015 року, розписки від 04.06.2015 року ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, взяла у ОСОБА_1 Віталіойвича у борг відповідно: гроші в сумі 17670.00 гривень, які зобовязалась повернути до 16.11.2014 року; гроші в сумі 50892.24 гривні, які зобовязалась повернути до 16.11.2014 року; гроші в сумі 21470.00 гривен, які зобовязалась повернути до 05.07.2015 року; гроші в сумі 25180.00 гривен, які зобовязалась повернути до 05.07.2015 року (а.с.13, 14, 15, 16).

Згідно договору про надання правової допомоги від 01.09.2015 року вбачається, що між адвокатом ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги, яка полягає в: - зборі та правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи; - наданні усних та письмових консультацій та розяснень щодо правових питань, що стосуються справи; - складанні необхідних для справи процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв тощо; - виконання окремих доручень клієнта, що стосується справи; - представництва клієнта в судах всіх інстанцій, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань, що стосуються справи, в тому числі в органах державної виконавчої служби міністерства юстиції всіх рівнів. Згідно п.3.1. договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 20000.00 гривень. (а.с.17-20, 22).

В акті повного розрахунку від 01.09.2015 року, вказано про те, що адвокат ОСОБА_4 склав дійсний акт повного розрахунку за договором про надання правової допомоги від 01.09.2015 року. Дійсним підтверджує, що ОСОБА_1 в рахунок договору про надання правової допомоги від 01.09.2015 року, за надання послуг правової допомоги сплатив гонорар (винагороду) в повному розмірі 20000.00 гривень (а.с.21).

До матеріалів справи додана копія довіреності від 28.03.2016 року, яка зареєстрована в реєстрі за №202, згідно якої ОСОБА_1 уповноважив цією довіреністю ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, кожен з яких діє самостійно незалежно один від одного, бути його, позивача представниками. Представником позивача ОСОБА_3 до суду подане клопотання про розгляду справи у відсутність позивача і у відсутність самого представника (а.с.55, 60).

Оцінюючи здобуті докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст.526 ЦК України, якою передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1ст.530 ЦК України передбачено, що , якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо він інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Вимогами ст.610 ЦК України передбаченого, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має прав на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про: стягнення заборгованості за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року на загальну суму 68562.24 гривні; суми інфляційних за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року в сумі 27904.83 гривні; три відсотка річних за вчасне неповернення грошових коштів за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року в сумі 1713.12 гривен; заборгованості за розписками 3 та 4 від 16.10.2014 року на загальну суму 46650.00 гривен; три відсотка річних за вчасне неповернення грошових коштів за розписками 3 та 4 в сумі 279.90 гривен.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Пунктом 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року із змінами та доповненнями, передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України від 05.07.2012 року №5076-У1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 року №4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати сорока відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення правової допомоги не підлягають задоволенню з огляду на вимоги ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» , оскільки особа, яка надавала правову допомогу позивачу не була присутня у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з вимог ст.23 ЦК України та пунктів 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, якими передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підтвердження позовних вимоги про стягнення моральної шкоди позивач вказує на те, що переживає нервовий стрес, напруження, оскільки йому невідомо чи в стані відповідачка виплатити заборгованість і оцінює моральну шкоду в розмірі 10000.00 гривень, але не зазначає тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану; не зазначив втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих діями відповідачки. За таких обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Керуючись вимогами ст.526, ч.1 ст.530, ст.536, 610, ч.1 ст.612, 625, ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України, ч.1, 2 ст.84, ст.226 ЦПК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд

В и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

На користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, який має ідентифікаційний код НОМЕР_1, стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, має ідентифікаційний код, заборгованість за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року на загальну суму 68562.24 гривні; суми інфляційних за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року в сумі 27904.83 гривні; три відсотка річних за вчасне неповернення грошових коштів за розписками 1 та 2 від 16.10.2014 року в сумі 1713.12 гривен; заборгованості за розписками 3 та 4 на загальну суму 46650.00 гривен; три відсотка річних за вчасне неповернення грошових коштів за розписками 3 та 4 в сумі 279.90 гривен.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, який має ідентифікаційний код НОМЕР_1, стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, має ідентифікаційний код, судовий збір в розмірі 1751.10 гривня (одна тисяча сімсот пятдесят одна гривня 10 копійок).

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом десять днів з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя