Справа № 755/9555/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2016 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Києві, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, боржник: ОСОБА_2, стягувач: Державна податкова інспекція у Дніпровському районі м. Києва про визначення частки із спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із поданням, в якому просить суд: визначити частку із спільного майна боржника ОСОБА_2 що належить йому на праві власності, а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у відділі перебуває виконавче провадження № 36797323 з примусового виконання виконавчого листа № 1/2601/704/2012 виданий 30.12.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва про конфіскацію майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2 22.02.2013 державним виконавцем на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена боржнику та до Голосіївського районного суду м. Києва. 22.02.2013 року державним виконавцем на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копія якої направлена до правовстановлюючих установ на сторонам виконавчого провадження. 22.02.2013 року державним виконавцем до Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Головного управління держкомзему у Київській області, Головного управління земельних ресурсів у м. Києві, Інспекції державного технічного нагляду, ВРЕР № 4 направлені запити для виявлення зареєстрованого за боржником майна. 04.06.2013 року державним виконавцем направлений запит до Державної служби інтелектуальної власності, щодо наявності зареєстрованих за боржником об'єктів інтелектуальної власності. Відповідно до повідомлення ДАІ м. Києва автотранспортних засобів за боржником не зареєстровано. Виходом державного виконавця за адресою : АДРЕСА_1 перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим двері до квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт державного виконавця. Відповідно до повідомлення Державної авіаційної служби України від 03.07.2013 за ОСОБА_2 повітряних суден не зареєстровано. 02.10.2013 до Головного управління статистики у м. Києві направлений запит щодо надання інформації про зареєстровані за боржником підприємства. 02.10.2013 року до Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Києві та Київській області, Головного управління земельних ресурсів у м. Києві та Київській направлений запит щодо зареєстрованого за боржником майна. 18.10.2013 року до відділу ВАДР ГУ ДМС України направлений запит щодо місця реєстрації боржника. Відповідно до повідомлення до повідомлення Головного управління Держземагенства у Київській області № 8-10-0. 42-2634/2-14 від 16.04.2014, відомлсті щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за ОСОБА_2 відсутня. Відповідно до повідомлення Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві № 04-03/6215 від 01.11.2013 року, який надійшов на розгляд до відділу 12.12.2013 за вх.. № 3670 , великотоннажні та інші технологічні транспортні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації та вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальні споруди, парові та водогрійні котли, посудини, що працюють під тиском, трубопроводів пари та гарячої води в територіальному Управління Держгірпромнгляду у Київській області та м. Києві не зареєстровані. Відповідно до повідомлення Державної служби інтелектуальної власності № 2-6/4838 від 01.07.2013 року за даними державних реєстрів охоронних документів на об»єкти права промислової власності, Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір та державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, станом на 27.06.2013 боржник не є власником жодного із зареєстрованих об»єктів на права інтелектуальної власності. Відповідно до повідомлення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 09/03/1923/ нк від 03.02.2014 року, за наявними щоквартальними адміністративними даними, наданими реєстраторами власників іменних цінних паперів відповідно до Положення про порядок складання адміністративних даних щодо здійснення діяльності з ведення реєстрів власників іменних цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Відповідно до повідомлення Державної авіаційної служби України № 20,16-833 від 25.01.2014 року, у державному реєстрі цивільних повітряних суден України на ОСОБА_2 не зареєстровано. Відповідно до повідомлення Головного управління статистики у м. Києві № 12-2340/34 від 28.10.2013 року, що включення до бази даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України фізичних осіб-підприємців не передбачено. Відповідно до повідомлення Державної податкової служби України № від 27.09.2013 року про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником ОСОБА_2 в органах ДПС на обліку не перебуває. Відповідно до повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у м. Києві № 2567 від 13.02.2014 року, боржник ОСОБА_2, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 50481468 від 15.03.2014 року, у реєстрі прав власності на фізичну особу ОСОБА_2, відомості відсутні. Відповідно до повідомлення Київського МЕТІ № 32488 (И-2014) від 11.04.2014 року, за боржником ОСОБА_2 на праві власності зареєстровано 1/3 частина АДРЕСА_1. 18.06.2014 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна боржника, а саме: 1/3 частини АДРЕСА_1.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 379 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Вивчивши доводи поданого подання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання: по ч. 2 ст. 309 КК України у виді трьох років позбавлення волі, по ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням ст. 69 КК України, у виді п'яти років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточно ОСОБА_2 покарання у виді п'яти років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна.

30 жовтня 2012 року на виконання вказаного вироку, Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 1/2601/704/2012 про конфіскацію у ОСОБА_2 все належне йому на праві власності майно на користь держави.

22 лютого 2013 року відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 1/2601/704/2012.

22 лютого 2013 року відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 лише в межах суми боргу.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів ОСОБА_3 юстиції України.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 25 лютого 2014 року, 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2

Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 лютого 2000 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_4 та членам її сім'ї ОСОБА_5, ОСОБА_2 у рівних долях.

Згідно довідки форми3 № 75 від 10 лютого 2014 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2

18 червня 2014 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна серії АА № 0272 - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

В подальшому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2014 року, акт опису і арешту майна АА № 0272 від 18 червня 2014 року та накладений ним арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 було визнано протиправним і скасовано.

Відповідно до ч.6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

Як вбачається з Методичних рекомендацій щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв (ОСОБА_3 юстиції України від 18 грудня 2006 року N 25-1/899/7), при вирішенні питання стосовно того, яких осіб необхідно зазначати як сторони у справі, слід виходити з наступного. Відповідно до положень глави 4 ЦПК України, пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з заявою (поданням) бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. У переважній більшості випадків як заінтересовані особи мають бути зазначені сторони виконавчого провадження - стягувач та боржник. Інші особи вказуються як заінтересовані при зверненні до суду з таких питань: 1. заміна сторони виконавчого провадження - сторонами є стягувач (у разі вибуття боржника) або боржник (у разі якщо вибув стягувач) та правонаступник (правонаступники) вибулої сторони; 2. вирішення питання про тимчасове працевлаштування дитини до дитячого або лікувального закладу - сторони виконавчого провадження та орган опіки і піклування; 3. визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - сторони виконавчого провадження та особи, які спільно з боржником володіють майном.

Як встановлено судом, боржнику на праві власності належить лише частина квартири АДРЕСА_1, в той же час заявником не було визначено інших співвласників у якості заінтересованих осіб, враховуючи те, що останні мають рівні права володіння, користування та розпорядження власною часткою у спірній квартирі, інтереси яких мають бути врахованими при вирішенні питання щодо визначення та виділу частки боржника зі спільного сумісного майна. Зазначену обставину державний виконавець у поданні не згадує та будь яких міркувань з цього не висловлює.

Спільна сумісна власність є власністю двох або більше осіб на одне і те ж майно і в цьому розумінні вона є ідентичною із спільною частковою власністю. Із змісту ч. 1 ст. 368 ЦК випливає, що центральною особливістю права спільної сумісної власності є відсутність визначення часток учасників. Іншими словами, на відміну від спільної часткової власності, права учасників якої мають вираження у вигляді ідеальної (арифметичної) частки у праві спільної власності, що дозволяє визначити відповідний обсяг їх прав та обов'язків при здійсненні права, а на конкретну частину майна - при виділі частки або при її поділі, право кожного співвласника у спільній сумісній власності поширюється на усе майно, без ідеального вираження частки у праві спільної власності.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України у постанові № 6-12цс13 від 03.04.2013 року, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Слід звернути увагу на пункт 12 листа ВССУ «Про практику розгляду судами процесуальних, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», підготовленого на виконання постанови Пленуму ВССУ № 8 від 25.09.2015 року відповідно до якого, у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Таким чином, вирішення процесуального питання про визначення частки, необхідне для примусового виконання рішення у разі звернення стягнення на майно. Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 379 ЦПК України. За правилами вказаної статті, суд не просто визначає, а саме виділяє частину майна з метою подальшого звернення стягнення на неї.

Крім то, слід звернути увагу на те, що до подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, не додано належних та допустимих доказів які б свідчили, що станом на день розгляду подання співвласники квартири АДРЕСА_1 не змінилися. Додані ж о подання документи, лист Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та інформаційна довідка Реєстру прав власності на нерухоме майно, датовані 2014 роком.

Крім того, у поданні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, останній заявляючи вимоги про визначення частки із спільного майна боржника ОСОБА_2 що належить йому на праві власності, а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, керується нормами ст. 366 ЦК України, яка передбачає право кредитора на звернення до суду з вимогами про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. В той же час, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, не є кредитором боржника.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, судом не вбачається підстав для задоволення подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, боржник: ОСОБА_2, стягувач: Державна податкова інспекція у Дніпровському районі м. Києва про визначення частки із спільного майна.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 366, 371 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, боржник: ОСОБА_2, стягувач: Державна податкова інспекція у Дніпровському районі м. Києва про визначення частки із спільного майна - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: