Ухвала

іменем україни

14 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства «Константа-М» на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року у справі за скаргою Приватного підприємства «Константа-М» про визнання бездіяльності начальника Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Балицької Л.А., про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Константа-М» (далі - ПП «Константа-М») звернулося до суду з указаною скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Камінь-Каширського районного управління юстиції у Волинській області (далі - ВДВС Камінь-Каширського РУЮ у Волинській області) перебували виконавчі листи, видані Камінь-Каширським районним судом у справі № 2-339/11 про стягнення солідарно з ПП «Константа-М», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» 1 025 154 грн 12 коп. заборгованості за кредитним договором та стягнення з кожного боржника на користь цього банку по 566 грн 65 коп. витрат зі сплати судового збору і по 40 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Постановою ВДВС Камінь-Каширського РУЮ у Волинській області від 04 січня 2013 року у виконавчому провадженні № 35845043 з ПП «Константа-М» постановлено стягнути 102 515 грн виконавчого збору. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2015 року скасовано рішення Камінь-Каширського районного суду у справі № 2-339/11, за яким видавалися вищевказані виконавчі листи та визнано укладену між сторонами мирову угоду. Зважаючи на це 30 грудня 2015 року заявником було подано до виконавчої служби заяву про закінчення зведеного виконавчого провадження № 36445621 щодо стягнення виконавчого збору, зняття арешту з усього належного підприємству майна та повернення частини вже стягнутого виконавчого збору, проте заяву булоповернуто без розгляду. У зв'язку з цим заявник повторно 26 січня 2016 року подав таку саму заяву до ВДВС Камінь-Каширського РУЮ у Волинській області, відповіді на яку він не отримав до теперішнього часу.

Зважаючи на вказані обставини, посилаючись на ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», просив суд визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ВДВС Камінь-Каширського РУЮ у Волинській області, що виявилась у ненаданні відповіді на вищезгадану заяву від 26 січня 2016 року, а також у відмові закінчити виконавче провадження про стягнення виконавчого збору. Крім того, просив суд скасувати постанову ВДВС Камінь-Каширського РУЮ у Волинській області від 04 січня 2013 року у виконавчому провадженні № 35845043 про стягнення з підприємства 102 515 грн виконавчого збору, а також поновити строк звернення до суду зі скаргою.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ПП «Константа-М» просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій, постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові.

Пунктами 3.7, 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку ст. 28 Закону. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Судом установлено, що 14 грудня 2015 року ухвалою апеляційного суду Волинської області скасовано рішення Камінь-Каширського районного суду від 14 жовтня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04 січня 2012 року, визнано укладену між сторонами мирову угоду.

Таким чином, суд правильно вважав, що виконавче провадження про стягнення кредитної заборгованості з ПП «Константа-М» закінчено не у зв'язку зіскасуванням 25 грудня 2015 року рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист.

Розглядаючи указану скаргу, суд правильно виходив із того, що боржником не було виконано в добровільному порядку у встановлений державним виконавцем строк виконавчого листа щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а державним виконавцем були вчинені дії, передбачені ст.32 Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на примусове виконання рішення суду, а саме: накладено арешт на нерухоме майно боржника, транспортні засоби, кошти боржника, що знаходились на рахунках у банківських установах і винесено постанову про стягнення виконавчого збору у зв'язку з проведенням заходів, спрямованих на примусове виконання рішення.

Суд належно оцінив ту обставину, що на виконанні у ВДВС Камінь-Каширського РУЮ у Волинській області перебувало рішення понад рік, державним виконавцем вчинялися заходи, спрямовані на примусове виконання рішення, за що й передбачається стягнення виконавчого збору відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин та виходячи із положень вищевказаних норм матеріального права, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування постанови від 04 січня 2013 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 35845043, адже ця постанова винесена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження про стягнення з ПП «Константа-М» 102 515 грн виконавчого збору.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні указаної скарги, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених вимог. Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, на спростування доводів апеляційної скарги щодо застосування ст. ст. 47, 49 Закону України «Про виконавче провадження»апеляційний суд правильно зазначив, що ПП «Константа-М» не оскаржується постанова державного виконавця про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору і це не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Приватному підприємству «Константа-М» у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою Приватного підприємства «Константа-М» про визнання бездіяльності начальника Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Балицької Л.А., про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, за касаційною скаргою на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак