АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2684/16 Головуючий 1 інстанції Довготько Т.М.
Справа № 643/9254/15-ц Доповідач: Коровін С.Г
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коровіна С.Г.

суддів Довгаль А.П., Коваленко І.П

при секретарях Огарьовій О.В., Личак А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором про надання послуг,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання посередницьких послуг з продажу обєкта нерухомого майна від 25 грудня 2014 року у сумі - 67650 грн. 00 коп. розмір винагороди за надані послуги, судові витрати по справ покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в серпні 2014 року до неї звернувся ОСОБА_1 з проханням надати йому послугу з пошуку оптимального контрагента (покупця) готового придбати обєкт нерухомості - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Вільхівка, вул. 50років СРСР, буд. №191. Вказаний житловий будинок у встановленому порядку не був введений в експлуатацію, що потребувало підготовки відповідного пакету документів та подання його до Інспекції ДАБК у Харківській області, Виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області тощо. ОСОБА_1 не будучи обізнаним з порядком оформлення вказаних документів попросив її допомогти підготувати необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а саме отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вона приступила до фактичного виконання замовлення, а саме розпочала підготовку документів, необхідних для вводу житлового будинку в експлуатацію, а також паралельно розпочала пошук оптимального покупця на вказаний обєкт нерухомості. Сторони узгодили, що оформлення та підписання договору про надання посередницьких послуг з продажу обєкту нерухомості між ними відбудеться після подання документів до реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції. Після подання ОСОБА_1 01.12.2014 року заяви про реєстрацію права власності, 25.12.2014 року сторони підписали договір про надання посередницьких послуг з продажу нерухомого майна. Нею були розміщені в мережі Інтернет оголошення стосовно продажу обєкту нерухомого майна, належного замовнику, вона організовувала огляди обєкту нерухомого майна для потенційних покупців, що звернулися до неї після ознайомлення з опублікованими оголошеннями, а також для покупців, наявних у власній базі даних. Зокрема 29.11.2014 року організувала огляд житлового будинку для ОСОБА_2 з яким попередньо було укладено договір про надання інформаційно-консультативних послуг з придбання нерухомого майна №61 від 23.11.2014 року. Відповідно до цього договору безпосередньо оформлення права власності на обєкт нерухомості може бути проведено в інтересах замовника на імя ОСОБА_5 07.04.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. 50 років СРСР, буд. №191, посвідчені ПН ХМНО ОСОБА_6 за реєстровими №№355 та 356 відповідно. В п.4.1 договору про надання посередницьких послуг з продажу обєкту нерухомості, сторони визначили умову, яка є підставою для оплати замовником ОСОБА_1 винагороди виконавцю за надані послуги укладення будь-якої угоди про відчуження, що стосується обєкту нерухомості з (контрагентом) покупцем, знайденим виконавцем. Контрагента ОСОБА_5 на імя якого проведено оформлення обєкту нерухомості знайшла вона. Укладення договорів відчуження відбулося в період дії договору про надання посередницьких послуг з продажу обєкту нерухомості від 25.12.2014 року. Оскільки договір купівлі-продажу обєкту нерухомості було укладено з покупцем, знайденим виконавцем, то у відповідності до положень п.п.3.2.4 п.п.3.2 п.3 договору у відповідача виник обовязок з проведення оплати послуг наданих виконавцем в розмірі та в строки зазначені в договорі. Пунктом 4 договору встановлено розмір винагороди 2,5% від фактичної вартості обєкта нерухомості та строк проведення оплати вказаної винагороди в день укладення договору про відчуження обєкту нерухомості. Продаж обєкту нерухомості вчинено на загальну суму 2 706 000,00грн., тобто розмір винагороди належний до сплати виконавцю складає 67650,00 грн. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити винагороду, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором про надання послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4, заборгованість за Договором про надання посередницьких послуг з продажу обєкта нерухомого майна від 25 грудня 2014 року у сумі - 67650 (шістдесят сім тисяч шістсот пятдесят) грн. 00 коп. розмір винагороди за надані послуги.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 та особа, яка не брала участь у справ, ОСОБА_2 подали апеляційні скарги на вказане рішення суду, в яких просять рішення суду скасувати та відмовити в позові в повному обсязі.

ОСОБА_1 в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що судом при ухваленні рішення було порушено вимоги матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та не в повній мірі встановлені всі обставини, що мають значення по справі.

ОСОБА_2 зазначив, що суд при ухваленні рішення, встановив факти та прававідносини, які стосуються апелянта. Вказав, що в Орджонікідзевському суді зараз розглядається справа за позовом ФОП ОСОБА_4 до нього про стягнення суми боргу за договором про надання послуг щодо придбання нерухомого майна. В даній справі апелянт є відповідачем та вказаний факт не визнає, так як не вважає себе покупцем, якого надав ФОП ОСОБА_4. В цій справі, суд не залучив апелянта в якості третьої особи, що є порушенням вимог процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду.

Заслухавши суддю - доповідача, представників сторін, перевіривши обставини справи колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2014 року між ОСОБА_3 особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання посередницьких послуг з продажу обєкта нерухомості за адресою с. Вільховатка, вул. 50 років СРСР,буд.№191 (Харківська обл.. Харківський район). Згідно договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання надати посередницьку послугу з пошуку оптимального контрагента (покупця), готового придбати обєкт нерухомості.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції помилково вважав, що дії позивача щодо надання інформації ОСОБА_2 щодо домоволодіння, яке належало відповідачу були зроблені в межах виконання договору про надання посередницьких послуг з продажу обєкта нерухомості від 25.12.2014 року.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Таким чином між сторонами у справі виникли цивільні права та обовязки повязані з виконанням умов укладеного між ними договору.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Часиною 2 ст. 631 ЦК України передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі і з договору про надання посередницьких послуг з продажу обєкта нерухомості від 25.12.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем він вступає в силу з моменту його підписання. Таким чином саме з 25 грудня 2014 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в силу ч.1.2 ст.11 ЦК України виникли цивільні права і обовязки, які повязані з виконанням умов зазначеного договору.

З акту прийому-передачі інформації про обєкт нерухомості, пропонованої до продажу згідно договору №61 від 23.11.2014 року, укладеного між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_2, вбачається, що 29.11.2014 року позивач надав ОСОБА_2 інформацію щодо домоволодіння ОСОБА_1 Враховуючи час укладення відповідного договору з ОСОБА_1 (25.12.2014 року), то зазначена інформація надана ОСОБА_2 до укладення договору про надання посередницьких послуг. При цьому в тексті договору від 25.12.2014 року не містяться вказівки на те, що сторони дійшли згоди в порядку ч.3 ст.631 ЦК України. При таких обставинах дії позивача щодо надання ОСОБА_2 інформації про домоволодіння ОСОБА_1 знаходяться за межами договору від 25.12.2014 року і не створює в силу ч.1,2 ст.11, ч.1 ст.631 ЦК України обовязків для відповідача.

Крім того згідно п.6.1 договору №61 від 23.11.2014 року (т.1 а.с.7), який укладено між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню нерухомого майна він укладений на строк 90 днів. Доказів про те, що дія договору була пролонгована позивачем не надано. Тобто після 24 02.2015 року дія цього договору була припинена. На час придбання будинку у ОСОБА_1 зазначений договір не діяв, а будинок, який пропонував позивач для придбання ОСОБА_2 позивач пропонувала що до укладення відповідного договору з ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2014 року, між Агентством Нерухомості «Квартал» і ОСОБА_5 було укладено договір про надання послуг №1-1ю (т.1 а.с.117), а 04 серпня 2014 року договір доручення на продажу нерухомості було укладено між Агентством Нерухомості «Квартал» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.116)

Згідно зазначених договорів вбачається, що покупця ОСОБА_5 для відповідача ОСОБА_1 знайшло АН «Квартал». Домоволодіння, яке ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_1 він, згідно запису про оглянуті обєкти, оглянув ще у серпні 2014 року. Договори про надання послуг укладені між ОСОБА_1 та АН «Квартал» та між ОСОБА_5 та АН «Квартал» підтверджуються копіями цих договорів, та квитанціями про оплату зазначених послуг, що містяться в матеріалах справи.

Зазначені договори на час купівлі-продажу будинку не розірвані і не визнані недійсними. Судом першої інстанції не дано належної оцінки зазначеним доказам і не враховано, що ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_1 будинок в рамках виконання умов договорів укладених сторонами по договору купівлі-продажу з АН «Квартал».

Безпідставні посилання позивача на те, що на виконання умов договору з ОСОБА_1 вона зібрала пакет документів для видачі Реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідно до п.3.1.6 Договору від 25.12.2014 року право і обовязок брати участь в підготовці документів, необхідних для продажу обєкту нерухомості позивач отримав з моменту укладання договору. Момент укладання договору визначений в п.5.1 договору, а саме з моменту його підписання, яке відбулося 25.12.2014 року. Таким чином згідно ч.1.2 ст. 11 ЦК України такого права і обовязку не існувало. Крім того в силу ч.1, 2 ст. 237 ЦК України позивач не був представником відповідача для здійснення вказаних юридично значимих дій. Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими і вона підлягає задоволенню.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_2 колегія суддів зазначає наступне. Згідно наданого апеляційному суду копії рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2016 року (т.2 а.с.90-98) суд вирішив питання щодо стягнення суми боргу за договором про надання послуг між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Згідно зазначеного рішення спір між сторонами виник у звязку із відмовою ОСОБА_7 оплатити послуги, які, як стверджувала ФОП ОСОБА_4 надала йому при купівлі будинку у ОСОБА_1

Оскільки оскаржуваним рішенням були встановлені саме такі факти, а в апеляційному суді ці обставини були спростовані і позивачем не доведено, що саме ФОП ОСОБА_4 надала ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (батьку ОСОБА_2В.) оговорені договорами послуги щодо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, то апеляційна скарга ОСОБА_2 також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є 1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, які були надані сторонами у справі і не врахував, що позивачем не були доведені обставини, що мають значення для справи. Відповідно висновки суду щодо доведеності позовних вимог ФОП ОСОБА_4М і задоволення її вимог не ґрунтуються на матеріалах справи і задоволенню не підлягаю. При таких обставинах колегія задовольняє апеляційні скарги, скасовує рішення суду першої інстанції і відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 при подачі апеляційних скарг сплатили судовий збір у розмірі 878 грн. 13 коп. кожний, то ці суми підлягають стягненню з позивача ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_8 на їх користь.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання посередницьких послуг з продажу обєкту нерухомості від 25 грудня 2014 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 878 грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 878 грн. 13 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді