Справа № 2/489/279/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради, Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» про визнання договору недійсним, зобовязання закрити особовий рахунок,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради, Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» . Вказував на те, що йому на праві власності належить кімната в квартирі спільного заселення, площею 11,3 кв.м., № 14 по вул. Чигрина, 248 в м. Миколаєві. За вищезазначеною адресою на імя позивача відкрито особовий рахунок № 4417. Однак, внаслідок самоправних дій третіх осіб було здійснено перепланування квартири спільного заселення за вказаною адресою, внаслідок чого кімната, належна позивачу, фактично не існує. В звязку з цим ОСОБА_1 вважає, що вказаний особовий рахунок існує лише формально, ніяких послуг за даною адресою він не отримує, оскільки належне йому на праві власності нерухоме майно фактично не існує.

В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та зазначав, між іншим, що існує договір від 28.05.2010 р. між ЖКП ММР «Південь» та ОСОБА_1 № 113/4417, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території АДРЕСА_1. Однак, в обґрунтування своїх вимог, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що вказаний договір ним не укладався та не підписувався, крім того зазначав, що на час укладення договору, а саме з 2002 року, належна йому кімната в квартирі спільного заселення № 14 фактично не існувала. Відповідно, будь-які послуги щодо утримання житла, яке не існує, від ЖКП «Південь» позивач не отримував.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 остаточно просив суд визнати недійсним договір № 113/4417 про надання послуг по утриманню будинків, споруд та прибудинкової території від 28.05.2010 р. на квартиру спільного заселення № 14 по вул. Чигрина, 248 в м. Миколаєві, площею 19,4 кв.м., що належить йому на праві власності; зобовязати відповідачів закрити особовий рахунок № 4417 на імя ОСОБА_1 на квартиру спільного заселення № 14 по вул. Чигрина, 248 в м. Миколаєві, загальною площею 19,4 кв.м.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився , повідомлений належним чином.

Представник відповідача ЖКП ММР «Південь» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

11.05.2001 р. між ОСОБА_4, від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі продажу, посвідчений ПН ММНО ОСОБА_6 Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_1 купив кімнату площею 11,3 кв.м. в квартирі спільного заселення № 14, що знаходиться в м. Миколаєві по вул. Чигрина, 248. Ця квартира спільного заселення, загальною площею 19,4 кв.м., жилою площею 11,3 кв. м.

ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 належить на праві власності квартира спільного заселення № 14 в буд. № 248 по вул. Чигрина в м. Миколаєві.

28.05.2010 р. між ЖКП ММР «Південь» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 113/4417 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Предметом даного договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) у АДРЕСА_2. При цьому споживач зобовязується забезпечувати своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк на умовах, передбачених договором.

При цьому згідно положень п. 4 Договору розмір щомісячної плати за надані послуги становить певну суму, виходячи з розрахунку загальної площі квартири 19,4 кв.м.

Між тим, в обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що на момент укладення вищевказаного договору, квартири спільного заселення № 14, із зазначеною площею не існувало, оскільки внаслідок самоправних дій третіх осіб було виконано перепланування, яке призвело до фактичного знищення вказаної квартири, як такої (у зазначених межах та площі).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_7 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі № 2/489/1170/2014, яке набрало законної сили 20.11.2014 р., встановлено, що у 2005 р. ММБТІ було проведено роботи з поточної технічної інвентаризації квартири спільного заселення № 14 по вул. Чигрина, 248 в м. Миколаєві та виявлено, що внаслідок самовільно проведеної реконструкції квартири № 14 зруйновано пере стінки кімнати, загальною площею 11,3 кв.м., та поєднано дану кімнату з іншими приміщеннями. Також судом було встановлено, що внаслідок перепланування такої кімнати, яка на праві власності зареєстрована за позивачем, вона фактично не існує та з 2002 року позивач не користується цим житлом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.ст. 202-204, 215 правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обовязковими для виконання.

У відповідності до ст. 628, 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

ОСОБА_7 ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, в звязку з укладенням оскаржуваного позивачем правочину реальні правові наслідки його виконання у вигляді надання послуг та, відповідно, їх оплати, з розрахунку реальної площі належної власнику нерухомості, не могли наступити, оскільки належна ОСОБА_1 квартира фактично на час укладання (28.05.2010 р.) між ЖКП ММР «Південь» та ОСОБА_1 Договору № 113/4417 не існувала.

За таких обставин суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору про надання послуг підлягають задоволенню.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався також на те, що оскаржуваний договір ним не підписувався, однак такі посилання ОСОБА_1 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки доказів на їх підтвердження суду не надано, жодних клопотань (про призначення експерти тощо) не заявлено.

Водночас позивачем було заявлено вимоги про зобовязання відповідачів закрити особовий рахунок, відкритий на його імя за адресою АДРЕСА_3.

Особовий рахунок (словник) - це бухгалтерський рахунок для запису операцій, що відображають розрахунки підприємства, установи, організації, обліковує надходження грошей та вартість отриманих послуг.

ОСОБА_7 повідомлення ЖКП ММР «Південь» від 09.06.2015 р. за вих. № Л-282/15 на імя ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № 4417 на одну кімнату загальною площею 19,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4.

На переконання суду, вимоги позивача про закриття особового рахунку є похідними від вимог про визнання недійсним договору про надання послуг, оскільки особовий рахунок лише відображає розрахункові операції за даним договором .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідачів закрити особовий рахунок є зайвими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

ОСОБА_7 ст. 88 ЦПК України з відповідача ЖКП ММР «Південь» на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради, Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» про визнання договору недійсним, зобовязання закрити особовий рахунок задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір № 113/4417 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладений 28.05.2010 року між Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» та ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь», , на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: