Справа № 376/1230/15-ц Головуючий у І інстанції Клочко В.М.
Провадження № 22-ц/780/3019/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 1 30.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Березовенко Р.В.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх мати ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку по АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 3,3 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області та грошового вкладу на рахунках НОМЕР_1 у ТВБВ № 10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області АТ «Державний Ощадний банк України». Позивачі зазначали, що вони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно вони не мають можливості, оскільки спадковий будинок не зареєстрований у встановленому законом порядку. Вказували, що крім них, іншим спадкоємцем є їх брат ОСОБА_8, який буде самостійно звертатися до нотаріальної контори про оформлення його частки у спадковому майні.

З урахуванням наведеного, позивачі просиливизнати за ними у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 право власності по 1/3 частині за кожною на житловий будинок по АДРЕСА_1, земельну ділянку розміром 3,3 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 та грошові вклади з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунках НОМЕР_1 у ТВБВ № 10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області АТ «Державний Ощадний банк України».

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/3 частині за кожною на житловий будинок по АДРЕСА_1, земельну ділянку розміром 3,3 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 та грошові вклади з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунках НОМЕР_1 у ТВБВ № 10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області АТ «Державний Ощадний банк України», у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставинам, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до положень ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, актовий запис № 13 ( а.с.10).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки розміром 3,3 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 та грошові вклади з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунках НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0657 ГУ ОБУ по місту Києву та Київській області АТ «Державний Ощадний банк України».

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її дочки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її син ОСОБА_4

З довідки Великополовецької сільської ради від 06 квітня 2015 року № 268 вбачається, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном (а.с. 9).

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку.

Отже, встановивши, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7, крім позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, є також третя особа ОСОБА_4, колегія суддів вважає, що даний спір з приводу спадкового майна повинен вирішуватися саме між ними, як спадкоємцями, а тому Великополовецька сільська рада не є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.119 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Пунктом 2 ч.6 ст.130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов`язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції незаконно вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_2 на спадкове майно, при цьому суд не виконав вимоги ч.4 ст.10, ст.33 ЦПК України та не залучив його до участі у справі як відповідача, а відтак дійшов передчасного висновку щодо вирішення спору про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Апеляційний суд відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позбавлений можливості залучати співвідповідачів до участі у справі, у зв'язку з чим не може усунути вказані вище порушення та правильно вирішити спір.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, оскільки при його ухваленні допущено порушення норм процесуального права, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 і ч.5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_4 сплатив судовий збір у розмірі 605 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і в позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовляє, тому з позивачів на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 302грн. 50 коп., з кожної.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 302 грн. 50 коп., з кожної.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді