АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Желепи О.В.

суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

при секретарі: Гарматюк О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист прав споживача та стягнення суми депозитного вкладу,-

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» про захист прав споживача та стягнення суми депозитного вкладу та з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути з відповідача:

- заборгованість за депозитним вкладом по договору банківського вкладу «Англійський «Постійний» Здорова добавка» «Тринадцяти місячний» №648360/2013 від 17.09.2013 р. в сумі 269 016 грн. 21 коп.,

- 3% річних від суми боргу за вказаним договором за час прострочення за період з 12.02.2015 р. по 08.07.2015 р. в сумі 3 228 грн. 31 коп.,

- інфляційні витрати за час прострочення за цим же договором за період з 12.02.2015р. до 08.07.2015 р. в сумі 98 190 грн. 92 коп., а всього просила стягнути з відповідача 370 435 грн. 44 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 17.09.2013 р. між нею і ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» «Здорова добавка» «Тринадцяти місячний» №648360/2013, згідно якого вона розмістила у відповідача грошовий вклад в іноземній валюті в розмірі 24 000 долара США 72 центи зі ставкою 10,5% річних нарахованих на вклад і датою вимоги вкладу - 17.10.2014 р.

Після настання строку вимоги вкладу, позивачка звернулась до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», однак отримала відмову у зв'язку із відсутністю грошових коштів. З 21.11.2014 р. у ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 12.02.2015 р. на підставі заяви про виплату переказу Фондом гарантування вкладів ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» їй виплачена гарантована сума в розмірі 200 000 грн. Однак, повернуті кошти не покривають в повній мірі суму грошового вкладу, який був внесений нею на рахунок відповідача за умовами договору банківського вкладу, а тому вважала, що відповідач має зобов'язання повернути її решту вкладу в розмірі 269 016 грн. 21 коп., а також 3% річних від суми боргу за вказаним договором за час прострочення за період з 12.02.2015р. по 08.07.2015р. в сумі 3 228 грн. 31 коп., інфляційні витрати за час прострочення за цим же договором за період з 12.02.2015р. до 08.07.2015р. в сумі 98 190 грн., 92 коп., а всього просила стягнути з відповідача - з70 435 грн. 44 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.2016 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист прав споживача та стягнення суми депозитного вкладу - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т; ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована і мешкає за адресою: 03179, АДРЕСА_1, - 269 016 грн. 21 коп. неповернутого депозитною вкладу та 87 доларів США 37 центів трьох відсотків річних, що за офіційним курсом НБУ на час постановлення рішення суду відповідає 3 270 грн. 53 коп., а всього: 272 286 (двісті сімдесят дві тисячі двісті вісімдесят шість) грн. 74 коп., а також 2 722 (дві тисячі сімсот двадцять дві) грн. 86 коп. судового збору на користь держави.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В іншій частині просив залишити рішення без змін.

Вказував на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначав, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк». При цьому, судом не враховано, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб була повернута Позивачу сума вкладу в граничних розмірах відшкодування, в порядку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Щодо коштів, які перевищують розмір гарантованої суми, то вони виплачуються в порядку та черговості, передбаченому Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку доводи скарги підтримав.

Представник позивача доводи скарги не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частиною 2 ст.1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що в разі, коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 17.09.2013 р. між ОСОБА_2 і ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» «Здорова добавка» «Тринадцяти місячний» №648360/2013, згідно якого вона розмістила у відповідача грошовий вклад в іноземній валюті в розмірі 24 000 долара США 72 центи зі ставкою 10,5% річних нарахованих на вклад і датою повернення вкладу 17.10.2014 р. (а.с. 7 копія договору).

Внесення позивачкою грошових коштів в сумі 24 000,72 долара США, що в еквіваленті станом на 17.09.2013р. відповідало 191 837,75 грн., підтверджується меморіальним ордером №727367 від 17.09.2013 р, (а.с. 8 - копія), а також випискою по особовому рахунку ОСОБА_2 (а.с. 9 - копія).

На підставі заяви на виплату переказу від 12,02.2015р. (а.с. 10 - копія заяви), ОСОБА_2 Фондом гарантування вкладів ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виплачена гарантована сума в розмірі 200 000 грн.

В матеріалах справи є відповідь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» адвокату ВанджуракуР.В. від 02.07.2015р, про відмову повернути суму вкладу, яка перевищує гарантовану суму виплат. (а.с, 11 - копія).

Відповідно оприлюдненої у засобах масової інформації, 21.11.2014 р. у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 40), а з 20.03.2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» (а.с. 51 - довідка, а.с. 53 копія рішення).

Інформація про початок ліквідації ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк» офіційно оприлюднена у газеті «Голос України» №54 від 26.03.2015 р. (а.с. 79).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, відповідач не виконав умови договору банківського вкладу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, так як він не в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України має право віднести банк до категорії проблемних з підстав, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України. Факт віднесення банку до категорії неплатоспроможних є загальновідомим та не потребує доказування.

Так, згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року №213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Марини Анатоліївни строком на два роки до 19.03.2018 включно.

Здійснення процедури ліквідації банків регулюються ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що гарантована сума у розмірі 200 000,00 грн. вже була виплачена ОСОБА_2 в повному обсязі під час дії тимчасової адміністрації. Вказана обставина підтверджена наданою суду довідкою від 15.01.2016 року.

Кошти, що перевищують гарантовану суму становлять 167 648,24 грн. При цьому, вимога від власника рахунків щодо включення до акцептованого реєстру кредиторів Банку надійшла на суму 167 586,01 грн. і включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» та становить 167 586,01 грн. (а.с. 51).

Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлена черговість та порядок задоволення вимог до банку, згідно якої кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

Частиною 4 зазначеної норми встановлено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги.

Таким чином, вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки у банку введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » .

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-1123 цс 16 від 13 червня 2016 року.

Вказаним обставинам та вимогам закону, який регулює правовідносини, що склались між сторонами, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що ніхто протиправно не може бути позбавлений його власності.

Посилання представника позивача та суду на порушення відповідачем, гарантованих конституцією прав позивача на захист його власності, колегія суддів не може прийняти з огляду на те, що в разі ліквідації юридичної особи, вступають в дію спеціальні законодавчі обмеження. Позивач, який розмістив свої грошові кошти у відповідача зобов'язаний був знати закони, які безпосередньо стосуються його прав, а саме закони, які регулюють порядок повернення вкладів, які розміщені в банках, що ліквідуються. Законодавець попередив позивача, що в разі ліквідації банку, йому гарантовано буде повернута лише сума 200 000 грн., також повідомив про порядок повернення решти коштів.

Разом з тим, позивач на свій ризик розмістив в банку суму коштів, яка перевищувала гарантований державою ліміт. На момент ухвалення рішення в даній справі, кошти позивачу можуть бути повернуті тільки в спосіб чітко визначений законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , а тому, відсутні підстави вважати, що відповідач протиправно позбавляє позивача його власності.

Посилання представника на те, що позивач з заявою про повернення вкладу звернувся до введення у відповідача тимчасової адміністрації, колегія суддів не може прийняти з огляду на те, що з позовом позивач звернувся в липні 2015 року, і суд був зобов'язаний враховувати норми спеціального закону, які наведені вище.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу апеляційної скарги судовий збір підлягав сплаті 4074 грн. 78 коп. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.10.2016 року відстрочено ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Станом на день ухвалення судового рішення докази про сплату судового збору до апеляційного суду не надходили, а тому судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист прав споживача та стягнення суми депозитного вкладу - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 4 074 (чотири тисячі сімдесят чотири) грн. 78 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді:

с