ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/5028/15-ц
Провадження 2/636/232/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Панаід І.В.,

секретаря судового засідання - Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, -

встановив:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.07.2011 р. у розмірі 26156, 80 грн., а також судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору від 23.07.2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, має заборгованість перед банком в розмірі 26156,80 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавали. В попередніх судових засіданнях відповідач ОСОБА_1 проти позову ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечувала, подавши письмові заперечення, в яких зокрема клопотала про застосування судом строків позовної давності, вказані заперечення були долучені судом до матеріалів справи.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.07.2011 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що 23.07.2011 р. позичальником ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 5). У грудні 2015 р. відповідач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомивши про зміну своїх анкетних даних, а саме прізвища, з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір.

Відповідач, яка уклала договір про надання банківських послуг поставила свій підпис та дату в анкеті-заяві під словами (рос. мовою): «Я согласен(на) с тем, что данное заявление с Памяткой клиента, Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами, составляют между мной и банком Договор о предоставлении банковских услуг».

Згідно даних наданих позивачем, за кредитним договором б/н, оформленим на ОСОБА_1 було видано наступні картки: НОМЕР_2 - дата відкриття: 17.06.2010 р., терміном дії до червня 2014 р.; та НОМЕР_3 - дата відкриття: 17.01.2014 р. термін дії до січня 2018 р. (а.с. 167).

В судовому засіданні 20.04.2016 р. представником позивача було повідомлено, що кредитна картка НОМЕР_3 діє на сьогоднішній день, та відповідно до четвертої колонки (Сальдо, на яке в цьому періоду проценти не нараховуються (пільговий період) розрахунку заборгованості за договором б/н від 23.07.2011 р. укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 (а.с.4), в останнє відповідач скористалась карткою 20.07.2016 р.

В ході розгляду справи, судом досліджувалось питання проведення банком перевипуску кредитної картки за договором б/н від 23.07.2011 р. З наданих позивачем на підтвердження позову доказів та пояснень представника позивача в судовому засіданні, вбачається, що за вищевказаним договором банком видавались кредитні картки НОМЕР_2 - терміном дії до червня 2014 р.; та НОМЕР_3 - термін дії до січня 2018 р.

Вказані картки за даними банку були оформлені на ОСОБА_1 Разом з тим, анкета-заява на отримання кредитних коштів була підписана громадянкою ОСОБА_2 (а.с.5).

В пояснення розбіжностей анкетних даних отримувача кредиту, представник банку зазначав, що кредитна картка отримується відповідно до вимог постанови Національного Банку України, якщо клієнт вже ідентифікований в банку і має бажання змінити свої анкетні данні, то повторну ідентифікацію та підписання будь-яких паперових носіїв клієнт не проходить. Нова картка видається клієнту, а на її номер телефону, зазначений в анкеті-заяві, надсилається смс-пароль з кодом активації картки. Клієнт отримала перевипущену картку НОМЕР_3 з кінцевим строком дії до січня 2018 р.

В зв'язку із зміною анкетних даних, клієнт звернулась до банку та надала відповідні документи на підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_1. На підтвердження зміни анкетних даних позичальника до позовної заяви додано завірену останньою копію паспорту ОСОБА_1 з відміткою банку про її отримання 25.06.2014 р. (а.с.32).

Суд критично ставиться до заперечень відповідача проти позову, які вона зокрема обґрунтовувала відсутністю безпосередньо кредитного договору б/н від 23.07.2011 р., а також неправомірним збільшенням позивачем відсоткової ставки на поточну заборгованість та на прострочену заборгованість в односторонньому порядку, без повідомлення відповідача. Крім цього, відповідач стверджувала, що позивач свідомо сприяв збільшенню розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, оскільки виявивши порушення відповідачем умов договору мав право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання нею боргових зобов'язань, однак таким правом не скористався. Крім цього відповідач зазначала, що при нарахуванні пені, в порушення п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позивачем не була застосована позовна давність, у результаті чого позивач неправомірно нарахував проценти, комісію, штрафи у сумі 10 291, 43 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 було отримано три кредитні картки НОМЕР_4, НОМЕР_5, та НОМЕР_3.

09 жовтня 2008 року ОСОБА_1 отримала картку НОМЕР_4, тип картки «Універсальна». Факт отримання вказаної картки підтверджується заявою з особистим підписом відповідача.

23 липня 2011 р. відповідач ОСОБА_1 отримала картку НОМЕР_5 тип картки «Універсальна». Факт отримання вказаної картки підтверджується копією Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».

25 червня 2014 р. відповідач ОСОБА_1 отримала картку НОМЕР_3, тип картки «Універсальна Gold».

Оскільки, ОСОБА_1 вже проходила у Банку ідентифікацію 23.07.2011 р. при заповненні Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил, то при видачі нової картки «Універсальна Gold» повторне заповнення анкети не вимагалось згідно до процедури, затвердженої наказом Банку від 31.05.2010 р. № СП-2010-599, відповідачем було підписано лише заяву про зміну персональних даних.

Перевипуск кредитних карток Банк здійснював виключно за зверненням відповідача, що відповідало п. 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг.

Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним договором буде враховуватись та відображатись на перевипущеній картці.

25 червня 2014 р. відповідачу було перевипущено картку на нову престижну НОМЕР_3, тип картки «Універсальна Gold», та всю заборгованість по кредиту було перенесено на вказану картку. Оскільки борг на момент перевипуску картки у відповідача вже був, що підтверджується випискою по рахунку, то вказаний борг відображається на новому картковому рахунку, в зв'язку з чим, банком було здійснено розрахунок саме з 25.06.2014 р., тобто з дати перенесення заборгованості з однієї картки на іншу. При перевипуску кредитної картки «Універсальна Gold» було змінено номер рахунку, що узгоджується з п.2.1.1. 4.8 Умов та правил надання банківських послуг. Новий номер рахунку відображається у виписці по рахунку.

Щодо посилання відповідача про те, що банк неправомірно в односторонньому порядку підвищує відсоткову ставку, суд вважає за необхідним зауважити наступне.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксоваоюабо змінною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3 в місяць або 27,60% на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку: СП-2015-6530356 від 05.02.2015 р., СП-2015-6552838 від18.02.2015 р. (а.с.91-100).

Що стосується посилань відповідача на пропуск позивачем строків позовної давності то суд також їх не приймає з огляду на наступне.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1, 21.03.2014 р. відповідач здійснювала погашення кредитної заборгованості шляхом поповнення рахунку платіжної картки НОМЕР_5 готівкою у терміналі самообслуговування за адресою: м. Харків, пр-т Ю. Гагаріна, 43/1. (а.с.176).

Отже, такі дії відповідача свідчать про визнання нею свого боргу і перебіг позовної давності має починати обраховуватись від дати 21.03.2014 р. Згідно відмітки на штампі реєстрації Чугуївським міським судом вхідної кореспонденції ПАТ КБ «ПриватБанк» подав позовну заяву до суду 06.11.2016 р., тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2)зміна умов зобов'язання;

3)сплата неустойки;

4)відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Ст. 625 ЦК України регламентує, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

В відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вкладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (рахунок №3111, МФО 305299, ) суму заборгованості за кредитним договором б/н від 23.07.2011 р. в розмірі 26156,80 грн., яка складається з 15865, 37 грн. заборгованості за кредитом; 7952,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 617,47 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина), 1221,75 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (рахунок №3111, МФО 305299, ) судові витрати у сумі 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя