Справа № 346/682/15-ц
Провадження № 22-ц/779/39/2016
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Петріва Д.Б..

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВІЕс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною представника ПАТ «ВІЕс Банк» ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство " ВІ ОСОБА_5 " (далі - ПАТ " ВІ ОСОБА_5 ") звернулось до суду з указаним позовом і зазначало, що 04 червня 2008 року між банком і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №68/44 з додатками, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 65000 дол. США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим строком погашення не пізніше 03 червня 2021 року. Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит згідно заяви на видачу готівки №289 від 04 червня 2008 року. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №68/44 від 04 червня 2008 року згідно умов якого остання являється поручителем по зобовязаннях ОСОБА_2. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 належно не виконав свої обов'язки за вказаним кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 02 грудня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 30577,43 дол. США, що еквівалентно 494064, 52 грн. з яких: 29117,40 дол. США, що еквівалентно 470473,62 грн заборгованість по кредиту; 1458,27 дол. США, що еквівалентно 23562,46 грн. заборгованість по відсотках; 28,44 грн. пеня, яку просив стягнути з відповідачів солідарно а також 3775,80 грн. судовий збір.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2015 року ПАТ " ВІ ОСОБА_5 "відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту.

В апеляційній скарзі представника ПАТ «ВІЕс Банк» ОСОБА_4 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, відмовляючи у задоволенні позову, суд не врахував того, що п. 5.2.9 кредитного договору передбачено право кредитодавця вимагати здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту може бути здійснено споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку.

У судовому засіданні ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнав, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Представники ПАТ «ВІ ОСОБА_5» в судове засідання не зявились, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 04 червня 2008 року між банком і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №68/44 з додатками, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 65000 дол. США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим строком погашення не пізніше 03 червня 2021 року. Позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 02 грудня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 30577,43 дол. США, що еквівалентно 494064, 52 грн., яку просив стягнути з позивача та ОСОБА_3 як поручителя. Проте, ОСОБА_2 сплатив заборгованість за кредитни договром, що підтверджується платіжним дорученням від 17 лютого 2015 року з в межах 60 -ти денного строку після отримання від 23 грудня 2014 року вимоги банку, який встановолено ст. 11 Законом України «Про захист прав споживачів», що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що 04 червня 2008 року між банком і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №68/44 з додатками, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 65000 дол. США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим строком погашення не пізніше 03 червня 2021 року. Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит згідно заяви на видачу готівки №289 від 04 червня 2008 року. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 належно не виконав свої обов'язки за вказаним кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 02 грудня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 30577,43 дол. США, що еквівалентно 494064, 52 грн. з яких: 29117,40 дол. США, що еквівалентно 470473,62 грн заборгованість по кредиту; 1458,27 дол. США, що еквівалентно 23562,46 грн. заборгованість по відсотках; 28,44 грн. пеня.

Установлено, що згідно повідомлення вимоги від 12 грудня 2014 року №09-03/26975, яке відправлене позичальнику та його поручителю 23 грудня 2014 року (а.с.15,16) банк вимагав дострокового повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком цього повідомлення, оскільки позичальник допустив прострочену заборгованість по процентах на суму 1473,96 дол. США(а.с.15).

Отже, банк вимагав дострокового повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком цього повідомлення.

Проте, представник ПАТ «ВІ ОСОБА_5» звернувся до суду про дострокове розірвання кредитного та стягнення заборгованості за кредитним договором 06 лютого 2015 року, тобто до спливу встановленого ним строку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення.

За змістом ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

У матеріаліх справи міститься квитанція № 717344 про сплату простроченої заборгованість ОСОБА_2 від 17 лютого 2015 року. (а.с.148).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов правильного висновку відмовиши позивачу у задоволенні позову, оскільки відповідачем сплачено сума простроченої заборгованості у розмірі 10500 дол. США відповідно квитанція № 717344 від 17 лютого 2015 року у встановлений строк.

До таких висновків, відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 212 ЦПК України суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень та при правильній оцінці доказів, які ґрунтуватися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те що за умовами пункту 5.2.9. кредитного договору встановлено тридцять календарних днів для сплати заборгованості позичальником на вимогу банку, так як суперечать вимогам ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та змісту повідомлення банку від 12 грудня 2014 року №09-03/26975, яке відправлене позичальнику та його поручителю 23 грудня 2014 року (а.с.15,16).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «ВІЕс Банк» відхилити. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Р.Й.Матківський

ОСОБА_6