Справа № 329/694/16-ц
"09 серпня 2016 року смт Чернігівка
Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Глянь С.І.,
при секретарі: Силаєвій Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чернігівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дитина проживає з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Позивач має намір оздоровити сина за межами України. Однак, на даний час відсутній дозвіл батька на вивіз дитини за кордон.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд надати дозвіл на вивіз сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу батька та дозволити без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду дитини за межі України.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 надав пояснення щодо змісту позову, просив вимоги задовільнити в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Нормами ч.5 ст. 74 ЦПК України констатовано, що судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації, Веремій Л.С. вважала вимоги такими, що не суперечать інтересам дитини та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату розгляду справи, а позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, зважаючи на думку представника позивача, представника третьої особи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
В судовому засіданні встановлено, що позивач має бажання тимчасово виїжджати з дитиною за кордон. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька.
На підставі викладеного, керуючись, ст. 141 СК України, ст. 313 ЦК України, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27 січня 1995 року, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, - задовільнити частково.
Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ДРФОПП НОМЕР_1, за кордон строком на 1 рік без дозволу (згоди) батька дитини, ОСОБА_2.
Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька, ОСОБА_7 оформлювати документи для тимчасового виїзду за межі України їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ДРФОПП НОМЕР_1.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Чернігівський районний суд Запорізької області шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: С.І. Глянь