Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 5 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : Служба у справах дітей, управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква, ОСОБА_3 міська нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що починаючи з липня 2011 року проживала однією сімєю з ОСОБА_4, 06.11.2014 року у них народилася донька ОСОБА_5, але ОСОБА_4 не значиться батьком в свідоцтві про народження дитини, оскільки в силу різних життєвих обставин, відомості про батька дитини в актовому записі про її народження записані зі слів матері згідно ч.1 ст. 135 СК України. 05.03.2015 року ОСОБА_4 помер та після його смерті відкрилася спадщина на квартиру. Спадкоємцем першої черги є донька померлого ОСОБА_4, але прийняти спадщину малолітня ОСОБА_5 не може, оскільки відсутнє підтвердження родинних відносин дитини з батьком. Заявник просить суд встановити факт родинних відносин, тобто, факт батьківства ОСОБА_4, померлого 05.03.2015 року відносно доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за малолітньою ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов.

Відповідач та її представник позов не визнали.

Треті особи не направили в судове засідання своїх представників, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, направили суду заяви де просили провести розгляд справи без участі їхніх представників, а Служба у справах дітей ОСОБА_3 міської ради направила суду заяву де просять прийняти рішення за наслідками розгляду даної справи яке б не порушувало законні права та інтереси малолітньої ОСОБА_5 (а.с.88).

Заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача і її представника, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 05.03.2015 року у віці 30 років помер ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 65).

Встановленим є те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно - квартиру № № 59 в будинку № 42 по вул.. Грибоєдова в м.Біла Церква Київської області. Зазначена квартира належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право власності на житло від 28.12.1993 року та на підставі договору дарування частини квартири (а.с.18, 73,74).

Судом встановлено, що 06.11.2014 року народилася ОСОБА_5, про що 25.11.2014 року було вчинено актовий запис про народження. В свідоцтві про народження дитини значаться її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Зазначене підтверджено свідоцтвом про народження дитини та інформаційною довідкою відділу ДРАЦС Білоцерківського МРУЮ (а.с.6-7, 34).

Встановленим є те, що 04.04.2015 року до Другої ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори було подано ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після померлого онука ОСОБА_4 та 02.09.2015 року з такою ж заявою звернулася до нотаріальної контори ОСОБА_1, як законний представник малолітньої ОСОБА_5. Тобто в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_4 звернулися з заявами про прийняття спадщини два його спадкоємці баба ОСОБА_2 та донька ОСОБА_5, від імені якої діє її матір ОСОБА_1 Зазначене підтверджено відповідними заявами, що містяться в спадковій справі №181/2015, копія якої приєднана до матеріалів справи (а.с.63-81).

В судовому засіданні встановлено, що постановою нотаріуса Другої ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_5 в особі її законного представника ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_4, оскільки не підтверджено родинні стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Встановленим є те, що 23.09.2015 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду в справі окремого провадження було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, оскільки між спадкоємцями померлого виник спір про право (а.с.39)

Встановленим є те, що ОСОБА_4 мав тяжке захворювання та перебував на стаціонарному лікуванні в НХВ БЦ МЛ №2 з 13.02.2015 року по 26.02.2015 року, клінічний діагноз: відкритий дисимінований туберкульоз обох легень, цироз печінки та був переведений в інший медичний заклад і з 26.02.2015 р. по 05.03.2015 р. перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «ОСОБА_3 протитуберкульозний диспансер». Зазначене підтверджено медичною документацією (а.с.94, 165).

Встановлено, що ОСОБА_4 за життя був зареєстрований у власній квартирі за адресою : АДРЕСА_2.

Відповідно до Індивідуальної картки вагітної та породіллі №78, вагітна ОСОБА_1 була взята на облік 17.09.2014 року, в графі прізвище чоловіка значиться «ОСОБА_4 1984 р.н.». Зазначена картка містить направлення ОСОБА_4 1984р.н. на флюорографію органів грудної клітин 17.09.2014 р. , як батька майбутньої дитини (а.с.117-118).

Суду було надано для огляду медичну картку дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, з картки вбачається, що дитина була взята на облік 10.11.2014 року та дана картка містить відомості про батька дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 і місце реєстрації батька АДРЕСА_3. При першому огляді 10.11.2014р. та відкритті історії розвитку дитини її прізвище записано «Лізенко Єлизавета» (а.с.113-114).

Встановлено, що 09.11.2014 року ОСОБА_1 було виписано з пологового будинку разом з дитиною за адресою : АДРЕСА_4, тобто за місцем реєстрації ОСОБА_4 (а.с.99).

Встановленим є те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН ОСОБА_3 міської ради та отримує допомогу на дітей одиноким матерям на двох дітей _ ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.121, 121а).

Встановленим є те? що похованням ОСОБА_4 займалися відповідач та її представник, які понесли витрати на поховання, що підтверджено відповідними документами (а.с.128-131).

Згідно медичної картки стаціонарного хворого №208 в графі «родичі» значиться дружина ОСОБА_1 АДРЕСА_5 (а.с.165,166).

В підтвердження позовних вимог суду надано фотографії з зображенням ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_5, з сином позивача від першого шлюбу та з самою позивачем (а.с.35.36).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, який приходився товаришем ОСОБА_4, ОСОБА_10М, однокласник і товариш з дитинства ОСОБА_4, - суду ствердили, що ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_1, у них народилася донька ОСОБА_5, яку вони всі разом і з ОСОБА_4 забирали з пологового будинку. ОСОБА_10 хрещений батька малолітньої ОСОБА_5, яку похрестили 14.02.2015 року. Свідки ствердили, що їхній покійний друг визнавав своєю дитиною ОСОБА_5, називав її донькою, але чому прізвище у дитини записане по матері - свідкам невідомо.

Свідок ОСОБА_11, яка працює патронажною медичною сестрою, та відвідувала новонароджену ОСОБА_5 і складала первинну документацію історії розвитку дитини, - суду показала, що дитина була виписана з пологового будинку на адресу по вул. Грибоєдова буд. № 42, але дитини там не виявилося і тому, фактично, патронувала дитину за місцем проживання і реєстрації матері дитини по вул. Некрасова № 80. При першому відвідуванні родини новонародженої ОСОБА_5, дома були присутні матір дитини, батько дитини ОСОБА_4, і баба позивача. Зі слів присутніх в квартирі спочатку були внесені дані до медичної картки дитини та картки історії розвитку дитини і було записано її імя «Лізенко Єлізавета Олексіївна», а коли народження дитини було зареєстровано в органах РАЦС, то виявилося, що прізвище дитини «Урупа» та адреса реєстрації місця її проживання : ІНФОРМАЦІЯ_5. Свідок ствердила, що часто бачила, як ОСОБА_4 гуляв з коляскою по вул. Некрасова, віталися, дитина схожа на батька.

Допитані в якості свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які добре знають відповідача та покійного ОСОБА_4 суду ствердили, що не були знайомі з ОСОБА_1 та її дитиною. ОСОБА_4 нікому нічого не говорив про народження своєї дитини. За чотири роки до смерті у ОСОБА_4 була дівчина ОСОБА_12 з якою він зустрічався, а потім він проживав з бабою, дружини не мав, хворів, не працював та перебував на утриманні ОСОБА_2

Підтримуючи даний позов, ОСОБА_1 суду пояснила, що давно була знайома з ОСОБА_4, а з 06.07.2011 року вони почали проживати однією сімєю по вул.. Грибоєдова №42 в квартирі ОСОБА_4 де жили по січень 2014 року, а потім з січня 2014 р. по квітень 2014 року разом жили в квартирі відповідача, та з весни 2014 року позивач з ОСОБА_4, зробили ремонт і повернулися жити в квартиру ОСОБА_4 по вул. Грибоєдова. 06.11.2014 року позивач народила дитину і після пологового будинку позивач з дитиною близько місяця проживали в квартирі своєї баби АДРЕСА_6, а потім позивач з сином від першого шлюбу та з донькою ОСОБА_4 повернулися проживати в квартиру ОСОБА_4 ОСОБА_15 донька ОСОБА_4, але в день реєстрації народження дитини позивач не мала на руках свідоцтва про розірвання попереднього шлюбу, а тому дитину було записано відповідно до ст. 135 СК України. З початку вагітності ОСОБА_4 визнавав дитину своєю, здавав необхідні аналізи, коли позивач ставала на облік, як вагітна, дав імя дитині, позивач провідувала ОСОБА_4 в лікарні та перевезла його до протитуберкульозного диспансеру.

Відповідач, заперечуючи позов, суду пояснила, що ніколи не була знайома з позивачем і її дітьми. Відповідач припустила, що позивачу відома обстановка в квартирі відповідача через її присутність в помешканні, коли відповідача не було дома. Відповідач ствердила, що її онук ніколи не жив однією сімєю з ОСОБА_1, не мав дітей, не працював і не міг утримувати ні себе ні інших. Відповідач мав травми, а на початку 2015 року тяжко захворів і 05.03.2015 року помер. Всі витрати по лікуванню і похованню ОСОБА_4, а також по утриманню його квартири несла відповідач, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідач категорично заперечує своє знайомство з позивачем та знайомство її покійного онука з позивачем.

Пояснення представника відповідача різняться від пояснень відповідача, оскільки представник відповідача не заперечила знайомство ОСОБА_4 з позивачем, визнала, що на фото, які приєднані до матеріалів справи зображений саме ОСОБА_4, та пояснила, що родина ОСОБА_4 дізналася про ОСОБА_1, коли та була вагітною і що саме позивач займалася перевезенням хворого ОСОБА_4, з міської лікарні №2 до протитуберкульозного диспансеру. При цьому, представник відповідача категорично заперечила позовні вимоги.

При вирішенні даної справи суд виходив з наступного.

Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 цієї статті, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Таким чином, аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про встановлення факту батьківства і підставою для визнання цього факту є : наявність в медичній документації покійного ОСОБА_4 відомостей про дружину ОСОБА_1А.(а.с.165,166); наявність запису про батька ОСОБА_4 в медичній картці історії розвитку дитини (а.с.113,114); наявність відомостей про батька дитини в індивідуальній картці вагітної ОСОБА_1, направлення на флюорографію ОСОБА_4 в звязку з необхідністю проходженням батьками майбутньої дитини відповідних обстежень (а.с.118); дані про періодичне проживання позивача за адресою реєстрації ОСОБА_4; запис по батькові дитини «Олексіївна»; запис про батька дитини відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України ; покази свідків, зокрема, свідка ОСОБА_11, патронажної медсестри, яка познайомилася з позивачем та ОСОБА_4 саме за обставин народження їхньої доньки, та покази якої узгоджується з викладеними обставинами в позовній заяві та показами інших свідків; надані фото, на яких зображений ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_5. Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 ствердили, що не були знайомі з позивачем та нічого не знали про народження у ОСОБА_4 дитини, однак зазначене не може безперечно свідчити, що ОСОБА_4 не є батьком малолітньої ОСОБА_5. Також, відсутність позивача при похованні ОСОБА_4 та ненадання матеріальної допомоги позивачем на поховання не є належним доказом відсутності кровного споріднення ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_5 Суд вважає доведеним факт батьківства ОСОБА_4 Жодних належних доказів, які б спростовували факт батьківства ОСОБА_4 відносно його доньки ОСОБА_5, суду не надано .

Таким чином, проаналізувавши всі вищенаведені докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, дійшов висновку,що позов в частині визнання батьківства підлягає до задоволення та можливо встановлено факт, що ОСОБА_4 є батьком малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Отже, встановленим є те, що ОСОБА_5 06.11.20114 року народження, є донькою померлого ОСОБА_4, а тому має право на спадкування за законом після смерті свого батька, як спадкоємець першої черги. Встановленим є те, що ОСОБА_4 заповіту не складав. Як було зазначено вище, законний представник малолітньої ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та отримала відмову. Встановлено, що інших спадкоємців першої черги у ОСОБА_4 не має. З оглянутої спадкової справи вбачається, що окрім позивача від імя малолітньої ОСОБА_5, з заявою про прийняття спадщини звернулася відповідач, як баба померлого ОСОБА_16, яка відноситься до другої черги спадкоємців /ст..1262 ЦК України/. А отже, оскільки спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово і кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття /ст.. 1258 ЦК України/, - то з урахуванням наведеного вище, є всі підстави визнати за малолітньою ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_7 в порядку спадкування за законом після смерті 05.03.2015 року ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ст. 79, 80,88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат, що складається з сплаченого судового збору5386 грн. Дане підтверджено відповідними квитанціями (а.с.5,6)

Керуючись ст.ст.128,130,134 СК України, ст..ст. 1216, 1217, 1218,1258, 1261, 1262, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_4, який помер 05.03.2015 року.

Визнати за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру №59 по вул.. Грибоєдова в будинку № 42 в м. Біла Церква Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 5386 грн. 60 коп. (пять тисяч триста вісімдесят шість гривень шістдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_17