Справа №487/3499/15-ц 18.02.2016 18.02.2016 18.02.2016
Провадження №22-ц/784/302/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 487/3499/15-ц
Провадження № 22ц/784/302/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія 05 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарями судового засідання Гавор В.Б., Тищенко Л.С., Богуславської О.М.,

за участі: представника позивачки ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4, її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_7

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2015 року

за позовом

ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_7 звернулась з позовом до ОСОБА_4, який в подальшому уточнила, про припинення права власності на частку у спільному майні.

Позивачка зазначала, що сторони є співвласниками домоволодіння № 52 по вул. Ялтинська 3-я в м. Миколаєві. При цьому їм належить по ? частині даного нерухомого майна. Між ними склалися неприязні стосунки, з приводу володіння та користування спірним житлом.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що будинок є неподільним, позивачка просила суд припинити право власності ОСОБА_4 на її частку та визнати за нею право власності на цю частку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено жодної з підстав, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, а також не внесено на депозитний рахунок суду вартість спірної частки майна.

Однак, з такими висновками погодитись не можна.

Так, із матеріалів справи вбачається, що сторонам належить на праві спільної часткової власності по ? частини домоволодіння № 52 по вул. Ялтинська 3-я в м. Миколаєві. Таке право вони набули на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 травня 2015 року (а.с. 4).

ОСОБА_7 поставила питання про припинення права іншого співвласника ОСОБА_4 на її частку в цьому майні.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивачки надано звіт про незалежну оцінку майна від 5 серпня 2015 року, відповідно до якої вартість спірного будинку становить 5501 долар США, що станом на 5 серпня 2015 року складало 119451 грн. (а.с. 70-78). Крім того, представником заявлялось клопотання про прийняття на депозитний рахунок суду вартість ? частини будинку.

Між тим, таке клопотання судом першої інстанції не було вирішено.

В суді апеляційної інстанції представником позивачки було повторно заявлено зазначене клопотання. Ухвалою колегії суддів від 21 січня 2016 року це клопотання задоволено за правилами ч. 2 ст. 303 ЦПК України.

2 лютого 2016 року позивачка внесла на депозитний рахунок Апеляційного суду Миколаївської області за квитанцією № 67718559 вартість 1/2 частини спірного домоволодіння в розмірі 67830 грн., виходячи з визначеної у звіті оцінки спірного майна, з урахуванням курсу гривні до долару США станом на 21 січня 2016 року.

За ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Припинення такого права можливе лише на підставі і в порядку, передбачених законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі 6-81цс11).

При цьому, остання умова що така шкода не буде істотною, є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (постанова Верховного Суду України від 2 липня 2014 року по справі 6-68цс14).

Отже, відповідно до положень ст. 365 ЦК України, дана норма допускає, що в разі припинення права на частку у спільному майні інший співвласник може зазнати певної шкоди, однак таке припинення права не повинно завдавати саме істотної шкоди цьому співвласнику.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним є житловий будинок, загальною площею 15,9 кв.м., який складається з однієї житлової кімнати, площею 9,5 кв.м.

Отже, частка відповідачки складає 7,95 кв.м. загальної площі в будинку, з яких житлова площа становить 4,75 кв.м.

Крім того, згідно свідоцтва про право власності на житло, наданого відповідачкою ОСОБА_4, останній належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Як вбачається з пояснень представника позивачки, між сторонами склались неприязні стосунки, неодноразово виникали конфлікти з приводу користування спільним майном, в звязку з чим викликались співробітники міліції. При цьому, представник категорично заперечувала можливість спільного користування спірним будинком.

Обставини щодо наявності таких конфліктів відповідачка та її представники не заперечували.

Зазначене підтверджується також висновком дільничного інспектора Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 15 серпня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 зверталась до чергової частини міліції з приводу перешкоджання з боку ОСОБА_7 у вселенні у спірний будинок

За таких обставин та враховуючи, що між сторонами склались вкрай неприязні стосунки щодо користування спірним майном, а також особливості спірного будинку, а саме те, що він має дуже малу загальну площу 15,9 кв.м. та складається лише з однієї невеликої житлової кімнати, площею 9,5 кв.м., колегія суддів вважає, що спільне користування цим будинком сторонами є неможливим.

Крім того, враховуючи що відповідачка має у власності інше житлове приміщення, а саме окрему квартиру, колегія вважає, що припинення права останньої на частку у спірному будинку, до якої входить незначний розмір житлової (4,75 кв.м.) та загальної (7,95 кв.м.) площі, не завдасть істотної шкоди відповідачці.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_7 про припинення права ОСОБА_4 на спірну частку будинку підлягає задоволенню, з виплатою відповідачці 67830 грн. з депозитного рахунку Апеляційного суду Миколаївської області, які попередньо були внесені позивачкою.

Доводи відповідачки та її представників про те, що припинення права на частку істотно порушує її житлові права, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Твердження представника відповідачки про те, що в квартирі, яка належить відповідачці протікає стеля, а тому вона не придатна для проживання, є необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

До того ж, як вбачається з пояснень представників відповідачки, спірний будинок не обладнаний системою опалення, а тому є непридатним для постійного проживання, особливо в зимовий період. Отже, залишення у власності відповідачки ? частки цього будинку не вирішить питання поліпшення її житлових умов.

Доводи представника відповідачки про те, що вартість спірного домоволодіння є більшою, не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів цього відповідачка суду не надала, хоча колегією суддів в судовому засіданні апеляційного суду розяснювалось представнику відповідачки право надати такі докази, в тому числі, заявити клопотання про призначення судової експертизи з цього питання. Між тим, відповідного клопотання представниками заявлено не було.

Посилання представників відповідачки на те, що позивачка не потребує поліпшення житлових умов, оскільки на цей час мешкає в житловому будинку своєї доньки, не можуть бути достатньою підставою для відмови у задоволенні вимог позивачки, виходячи з предмету доказування по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, які остання понесла в суді першої та апеляційної інстанції.

Так, загальна сума витрат позивачки становить 960 грн. 30 коп. (а.с. 1, 117). Отже, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути вказану суму судового збору.

Крім того, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави розмір судового збору, недоплаченого позивачкою при подачі позову та апеляційної скарги, виходячи з ціни позову. Така сума складає 464 грн. 13 коп., з яких при подачі позову не доплачено 434 грн. 70 коп., а в апеляційній інстанції 29 грн. 43 коп.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку № 52 по вул. Ялтинська третя в м. Миколаєві, який складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 15,9 кв.м., житловою площею 9,5 кв.м., огорожі № 1, 2, 5, споруди І, ІІ, № 3,4.

Виплатити ОСОБА_4 67830 грн. з депозитного рахунку Апеляційного суду Миколаївської області, що внесені ОСОБА_7 2 лютого 2016 року за квитанцією № 67718559.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь ОСОБА_7 в розмірі 960 грн. 30 коп., а також в дохід держави в розмірі 464 грн. 13 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

ОСОБА_8