Провадження № 2/311/1326/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення донькою повноліття, а також стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, а відповідач, хоча і проживає разом з нею та дітьми, належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами..

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_5 у визначеному позивачкою розмірі, не заперечує.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 серпня 2003 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 113, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у свідоцтвах про народження яких батьком записаний ОСОБА_2, відповідач по справі (а.с.6, 7).

Неповнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані та фактично мешкають з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за № 1166 від 02.11.2016 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.8) та вказані обставини відповідачем не оспорюються.

Згідно довідки про доходи №580 від 10.11.2016 року, виданої ПрАТ «ЗЗРК» ОСОБА_2 дійсно працює на даному підприємстві ПрАТ «ЗЗРК», займає посаду машиніста електровозу та отримує заробітну плату, яка за період з 01.05.2016 року по 01.10.2016 року склала 56451,25 грн. (а.с.15).

Відповідач ОСОБА_2 на теперішній час у добровільному порядку достатньої допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто, тому позивачка ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу.

Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, оскільки домовленості щодо утримання малолітніх дітей між сторонами до теперішнього часу не досягнуто, та враховуючи матеріальне становища відповідача ОСОБА_2, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, регулярний дохід та постійне джерело прибутку, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, аліментів на утримання будь-яких інших осіб не сплачує, тому виходячи з розміру щомісячних доходів відповідача, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей, при цьому суд вважає необхідним визначити саме єдину частку від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 на утримання двох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_5, яка буде становити 1/3 частину доходів (заробітку) відповідача щомісячно та стягуватися на користь позивачки ОСОБА_1, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, відповідно до положень ст.183 СК України, оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає, домовленості щодо порядку утримання дітей сторони не дійшли, угоди про утримання дітей між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка ОСОБА_1 опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітніх дітей та забезпечувати їм належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей саме у єдиній частці від заробітку (доходу) відповідача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача ОСОБА_2 та забезпечить мінімальні потреби малолітніх дітей.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2016 року становить 551,20 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища Фрунзе Огиської області, республіки Киргизія на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_2), аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.11.2016 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8, (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) судовий збір в дохід держави в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_9