Справа № 203/1905/16-ц
Провадження № 2/0203/835/2016
УХВАЛА

22 квітня 2016 року

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву державного підприємства «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

ДП «Укрдіпромез» 22 квітня 2016 року предявило позов до ОСОБА_1, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Укрдіпромез» заборгованість за договором позики №162 від 16 вересня 2015 року в розмірі 6 668 грн. та судові витрати по справі в сумі 1 378 грн.

В позовній заяві позивач також просив суд забезпечити цей позов шляхом обмеження відповідача у праві виїзду за межі України, а також накладення арешту на майно або грошові кошти, які належать ОСОБА_1 і знаходяться у нього або в іншій особи.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч. 4 ст. 151 ЦПК України, оскільки єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, про що також наголошував у п.1 своєї постанови №9 від 22 грудня 2006 року Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», між тим відповідного клопотання у формі мотивованої заяви позивачем подано не було, а вимоги щодо забезпечення позову включені в прохальну частину позовної заяви.

Крім того, позивачем не доданий оригінал документу про сплату судового збору в розмірі, визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції від 26 вересня 2015 року - за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (275,60 грн.).

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.122 ЦПК України у звязку з тим, що відповідачем у даній справі є фізична особа, яка не субєктом підприємницької діяльності, судом протягом двох днів з дня одержання позову 22 квітня 2016 року, зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про його зареєстроване місце проживання.

Таким чином, оскільки заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 151 ЦПК України, судовий збір позивачем не сплачений, провадження у вказаній цивільній справі за позовом ДП «Укрдіпромез» не відкрито у відповідності із вимогами ст.121 ЦПК України, вирішення питання про забезпечення позову є передчасним, на чому наголошував у п.1 своєї постанови №9 від 22 грудня 2006 року Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Повернути державному підприємству «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» заяву про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко