Провадження № 22-ц/779/26/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С.О.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.,

секретар Яковин М.Я.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна» на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

в жовтні 2014 року ПрАТ «АІСЕ-Україна» звернулося з даним позовом, посилаючись на те, що 20.12.2005 з ОСОБА_3 укладено Угоду № 114459 та підписано Додатки № 1 та № 2 до неї, які є невід'ємними частинами угоди, на придбання автомобіля ЗАЗ «Таврія». 01.07.2006 він отримав автомобіль цієї моделі та зареєстрував його на своє ім'я. Відповідно до угоди ОСОБА_3 зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків, проте свої зобов'язання в повній мірі не виконав, оскільки з лютого 2012 року припинив сплату щомісячних внесків, а тому має заборгованість за угодою в загальному розмірі 12233,88 грн, що складається із заборгованості зі сплати чистих внесків в сумі 10807,51 грн та зі сплати послуг в сумі 1426,37 грн. На забезпечення умов Угоди 07.07.2006 з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого останні зобов'язалися солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 зобов'язань, що виникають з Угоди. 18.12.2012 на адресу відповідачів було направлено вимоги про одноразову сплату всієї суми заборгованості за угодою не пізніше 28.12.2012, але станом на вересень 2014 року вимога не виконана, борг погашено тільки в сумі 60 грн. Тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості в розмірі 12173,88 грн та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року в задоволенні позову ПрАТ «АІСЕ-Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «АІСЕ-Україна» посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що на підставі угоди від 20.12.2005 № 114459 виникли правовідносини саме з ОСОБА_3, а не з іншими учасниками системи "Автоплан". При укладенні цієї угоди сторони дійшли згоди щодо її умов та вважали такі умови взаємовигідними саме для себе. Суд не врахував, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Угодою, внаслідок чого 01.07.2006 року ОСОБА_6 отримав автомобіль ЗАЗ 110207, зареєструвавши його на своє ім'я, і зобов'язувався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 84-х щомісячних повних внесків. Не враховано судом і те, що якщо ОСОБА_6, отримавши автомобіль не сплатить два або більше повних внески, то він як учасник втрачає право виконання своїх платіжних зобов'язань шляхом внесення щомісячних повних внесків згідно з графіком внесків і зобов'язаний повністю та достроково сплатити всі несплачені повні внески, що передбачені Угодою протягом десяти днів після отримання ним платіжної вимоги. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як поручителі зобов'язувалися відповідати перед позивачем у повному обсязі за виконання зобов'язань ОСОБА_6 за Угодою № 114459. Відповідач не звертався до суду з позовом про визнання Угоди недійсною, отже сторони повинні виконувати встановлені Угодою обов'язки. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «АІСЕ Україна» задовольнити повністю.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 і його представник доводи апеляційної скарги заперечили. ПрАТ «АІСЕ Україна» подало заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі судове рішення цим вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що за умовами укладеного договору позивачу належить лише самостійне право на стягнення платежів за оплату його послуг. Права на звернення з позовом про стягнення грошових коштів на користь учасників групи спірний договір та додаток № 2 до договору № 114459 не передбачають. Внески на оплату вартості автомобіля не переходять у власність позивача, за умовами договору він не набуває будь-яких яких речей у власність. Доказів про солідарну відповідальність ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як поручителів за виконання зобов'язань ОСОБА_6 суду не надано. Визначена позивачем сума заборгованості не обґрунтована належними правовими підставами. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на порушення вимог ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" положення укладеного сторонами договору щодо визначення ціни та способу розрахунку вводить покупця в оману, оскільки передбачає включення в платіж за придбаний автомобіль витрат на придбання іншого виду автомобілів для інших учасників групи, вартість якого може бути вищою. У зв'язку з необґрунтованістю позову належними правовими підставами суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Проте із висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Установлено, що 20 грудня 2005 року між ОСОБА_6 та ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», було укладеного договір - Угоду № 114459, предметом якого є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в Додатку № 1 до Угоди, через систему "Автоплан", опис діяльності якої відображено у Правилах діяльності "Автоплану" (Додаток № 2 до Угоди). Вказані Додатки є невід'ємними складовими частинами цієї Угоди, що передбачено ст. 10 Угоди.

Відповідно до Додатку № 1, предметом Угоди є система послуг, спрямованих на придбання автомобіля ЗАЗ «Таврія» за ціною 19906,74 грн. ОСОБА_3, як учасник системи, зобов`язувався одноразово сплатити вступний внесок, плату за право на отримання автомобіля для покриття витрат фірми; щомісячно сплачувати повні внески, включаючи чисті внески, адміністративні витрати, страхові внески, отримати автомобіль, укласти з фірмою договір застави автомобіля, виконувати інші зобов'язання, передбачені Правилами діяльності "Автоплану" (стаття 4).

Підписання цієї Угоди, а також Додатків до неї, є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст Угоди та Додатків до неї (стаття 8).

На Асигнаційному акті від 29.06.2006 ОСОБА_3 було надано право на отримання автомобіля. 01.07.2006 він отримав автомобіль ЗАЗ «Таврія» 110207 та зареєстрував його на своє ім'я згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, реєстраційний № НОМЕР_1.

Система придбання автомобіля "Автоплан", що передбачена Угодою сторін, полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості, зокрема, автомобіль, та які стають учасниками такої системи.

Позивач надає учасникам послуги, що направленні на придбання автомобіля на основі системи "Автоплан", які полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні у групах асигнаційних актів, та інших послуг, передбачених угодою.

Статтею 10 Додатку № 2 до Угоди № 114459 урегульовано порядок зміни або припинення випуску моделі автомобіля, зокрема учасники системи, які вже отримали попередню модель автомобіля, сплачуватимуть щомісячні внески, розраховані згідно з ціною автомобіля, яка діяла на останньому Асигнаційному акті, коли така попередня модель присуджувалася та буде відповідно змінюватися в процентному відношенні до зміни нової моделі. Якщо протягом терміну дії Угоди виробник та/або імпортер здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти модель автомобіля, зазначену у Додатку № 1, фірма зобов'язується замінити її новою моделлю або іншим автомобілем. Ціна нової моделі або автомобіля буде дійсною для розрахунку повного внеску для сплати усіма учасниками групи (п. п. 10.1, 10.2).

У статті 4 Додатку № 2 до Угоди № 114459 визначено порядок розрахунку та сплати внесків, зокрема після отримання автомобіля ОСОБА_3 повинен здійснювати платежі до виплати суми вартості автомобіля. Кожну окремо сплачену учасником системи суму фірма використає для заліку складових частин повного внеску та інших платежів у наступному порядку: адміністративні витрати, страховий внесок, чистий внесок, страхування автомобіля (п. 4.8). Визначений в цій статті порядок сплати, заліку та перерахунку повних внесків поширюється на всіх учасників системи, що вже отримали або ні автомобіль (п. 4.9).

ОСОБА_3 уклав угоду з метою придбання автомобіля ЗАЗ «Таврія».

Під час дії Угоди, керуючись нормами п. 10.1 та п. 10.3 ст. 10 Додатку № 2, в листопаді 2006 року позивач здійснив заміну автомобіля «Таврія» 110207 на автомобіль «Славута» 110308-44. У серпні 2008 року позивач здійснив заміну автомобіля «Славута», ціну якого було взято за основу для визначення ціни автомобіля «Таврія» на автомобіль ВАЗ 2107. Імпортер автомобілів ВАЗ повідомив ПАТ «АІСЕ Україна» про те, що з травня 2012 року припиняється виробництво автомобілів ВАЗ 21099, тому позивач здійснив заміну автомобіля ВАЗ 21099 на автомобіль Sens D4LC500. Станом на грудень 2012 року (місяць направлення платіжної вимоги) поточна ціна автомобіля: Sens D4LC500 становила 59 900 грн; ВАЗ 21099 - 59 900 грн; ВАЗ 2107 - 51 211,70 грн; Славута 110308-44 - 44800,92 грн (51 211,70 грн*87,4818%); Таврія 110207 - 41901,44 грн (44800,92 грн*93,52808%).

В укладеній ОСОБА_3 Угоді передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені чисті внески перерахунку (у зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100 % від ціни автомобіля.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд не звернув уваги на п. 4.8 Додатку № 2 до Угоди № 114459, яким встановлено порядок заліку сплаченої суми.

На виконання умов Угоди ОСОБА_3 було сплачено не всі платежі в оплату чистих внесків та 73 внески із 84-х в оплату послуг позивача. Заборгованість ОСОБА_3 по сплаті чистих внесків за Угодою складає 25,7927%, що відповідно становить 10807,51 грн. Заборгованість по сплаті внесків в оплату послуг складає 1426,37 грн.

07 липня 2006 року між ЗАТ «АІСЕ Україна» і ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Розкошинською Л.В., реєстровий № 497, за яким останні зобов'язалися відповідати перед позивачем в повному обсязі за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за Угодою № 114459.

18.12.2012 позивач надіслав вимогу про оплату грошових коштів в сумі 12233,88 грн до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з тих підстав, що ОСОБА_3 втратив право виконання платіжних зобов`язань, шляхом внесення щомісячних внесків.

ОСОБА_3 протягом лютого 2013 року - лютого 2014 року було частково погашено заборгованість на суму 60 грн. Загальний розмір заборгованості за Угодою складає 12173,88 грн.

Перевіривши правильність вказаного розрахунку, колегія суддів вважає, що позивачем вірно розраховано розмір заборгованості.

Поданий представником ОСОБА_3 альтернативний розрахунок ґрунтується на невірно визначеній ціні автомобіля, яка суперечить умовам укладеної Угоди, тому цей розрахунок не відповідає обставинам справи і взятий до уваги бути не може.

За таких обставин, оскільки ціна автомобіля визначається його виробником та/або імпортером, а надані позивачем послуги розраховуються у процентному співвідношенні, виходячи із визначеної тим самим виробником та/або імпортером ціни, посилання суду першої інстанції на порушення ПрАТ «АІСЕ Україна» законодавства є необґрунтованими.

Таким чином, висновок суду про наявність у діях позивача під час укладення Угоди обману є помилковим і не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Однак, вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів в солідарному порядку і з поручителів не підлягають до задоволення, оскільки згідно п. 4.4 договору поруки від 07.07.2006 строк дії даного договору встановлено до 31 грудня 2012 року (а. с. 260).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

З позовом до суду, в тому числі до поручителів, ПрАТ «АІСЕ-Україна» звернулося в жовтні 2014 року після припинення поруки.

Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на те, що за умовами Угоди ОСОБА_3 зобов'язався своєчасно та в повному обсязі виконувати обов'язки з внесення вступного платежу й періодичних платежів зі сплати вартості транспортного засобу, адміністративних витрат тощо, а ЗАТ «АІСЕ Україна» - сформувати групу учасників за рахунок чистих внесків, з яких здійснюється придбання транспортного засобу; учасник одержує транспортний засіб відповідно до методів визнання права на отримання ним товару, передбачених умовами діяльності системи "Автоплан", і таке право ПрАТ «АІСЕ Україна» здійснює на власний розсуд, висновок суду про необґрунтованість позову належними правовими підставами є помилковим.

За таких обставин, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна» заборгованість за Угодою № 114459 від 20.12.2005 в розмірі 12173,88 грн та 1583,40 грн сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

Малєєв А.Ю.