Провадження №2/200/4409/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Шевцова Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання акту неправомірним, інформації недостовірною, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Вказана позовна заява була залишена без руху і ухвалою суду від 31 жовтня 2016 року позивачу запропоновано усунути недоліки в строк три дні з дня її отримання.

Як зазначає позивач у заяві від 14 листопада 2016 року, копію ухвали суду від 31 жовтня 2016 року ним отримано 11 листопада 2016 року.

З ухвалою суду від 31 жовтня 2016 року про залишення позову він категорично не згоден, з тих підстав, що суд протиправно витребує від нього докази, які він має право подати у судовому засіданні, крім цього, взагалі не повинен доводити правомірність своїх вимог як споживач послуги, оскільки це обовязок надавача послуги. Також, не дивлячись на вимоги ухвали суду від 31 жовтня 2016 року щодо викладення обставин спору та зазначення доказів, що підтверджують такі обставини, позивач у загрозливій формі доводить до відома суду, що у випадку неприйняття його позову до провадження, він ініціює порушення дисциплінарної справи у відношенні судді та вважає повернення позову позивачу кримінально караним діянням, передбаченим ст.ст.364, 375 КК України.

Цією ж заявою позивач вимагає «негайно припинити свавілля» та призначити судове засідання на найближчий строк.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 31 жовтня 2016 року, позивачу необхідно було у триденний строк з дня отримання ухвали подати до канцелярії суду уточнену позовну заяву у кількості сторін по справі, в якій викластиобставини відключення від газопостачання (адресу, за якою сталось відключення); зазначити докази, якими підтверджується неправомірність оскаржуваного акту та недостовірність інформації у ньому викладеної або підстави звільнення від доказування; зазначити докази, якими підтверджується факт проживання позивача за адресою, де сталось відключення газопостачання.

Таким чином, жодну з вимог суду позивачем не виконано, при цьому його посилання не «неправомірне» витребування доказів не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки судом не пропонувалось позивачу подати докази до суду, лише виконати вимоги ст.119 ЦПК України, зазначивши обставини спору та зазначивши докази, якими ці обставини підтверджується.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява згідно ч.2 ст.119 ЦПК України повинна містити серед іншого виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху має обовязковий до виконання позивачем характер, не підлягає окремому оскарженню та розясненню, в строк, визначений судом позивачем не виконана, даний строк поновленню не підлягає, недоліки не усунуто, позов має бути повернутий позивачу, як такий, що не поданий.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання акту неправомірним, інформації недостовірною, стягнення моральної шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу його право на повторне звернення до суду з такою ж самою заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 (пяти) днів із дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Шевцова