У х в а л а

іменем україни

16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., ТкачукаО.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - ОСОБА_6, про визнання оцінки вартості предмету іпотеки істотною умовою договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 29 серпня 2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством «Перший Український МіжнароднийБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», (далі - ПАТ «ПУМБ»), було укладено договір іпотеки, предметом якого є будівля загальною площею 88, 7 кв. м по АДРЕСА_1, вартістю 548 100 грн.

Вказаний договір було укладено на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 29 серпня 2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_6

Зазначав, що визначення в договорі іпотеки від 29 серпня 2008 року оцінки вартості майна предмету іпотеки свідчить про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо даної умови, а тому в розумінні ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» сторони визначили її як істотну.

Посилаючись на наведене, із урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати, що оцінка вартості майна предмету іпотеки - будівлі загальною площею 88, 7 кв. м по АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 29 серпня 2008 року є істотною умовою вказаного договору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року задоволено.

Визнано оцінку вартості майна предмета іпотеки істотною умовою договору іпотеки від 29 серпня 2008 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем не визнається оцінка вартості предмета іпотеки, вказана у договорі іпотеки від 29 серпня 2008 року, укладеного між ним та банком, а отже відсутні підстави вважати права позивача порушеними, невизнаненими чи оспореними.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К.Гримич

О.С. Ткачук