Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2819/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

16 серпня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Павленко Л.М.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в приміщенні суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ „ПриватБанк та відповідачем 02 листопада 2010 року було укладено договір без номера. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач ОСОБА_1 взяла зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14340,19 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 7759,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 4914,88 грн., заборгованість за пенею та комісією 506,68 грн., а також штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 659,06 грн. (процентна складова) та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву з проханням справу розглянути за його відсутності (а.с.39).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечила. Просила відмовити в задоволенні позову, оскільки боргу перед відповідачем вона не має. Кошти, які банк просить стягнути з неї, шахрайським шляхом були зняті з її картки іншою особою, на переконання відповідача, повязаною з працівниками ПриватБанку. Письмового кредитного договору вона з позивачем не укладала. Тому в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову також заперечив, в його задоволенні просив відмовити.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, що в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 листопада 2010 року між сторонами по справі укладено кредитний договір.

За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60% річних. Відповідач зобовязалась забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.

Суд не бере до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 на ту обставину, що кредитний договір з КБ «ПриватБанк» нею не укладався, оскільки відповідачем оформлена та подана до банку анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.6).

Згідно наведеної анкети ОСОБА_1 своїм підписом засвідчила, що згодна з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач активно користувалася кредитною карткою, отримувала кредитні кошти та повертала їх.

Як вбачається з розрахунку боргу ОСОБА_1 та виписки руху коштів по її рахунку, 04 березня 2015 року з карткового рахунку відповідача здійснено переказ коштів в сумі 8085,00 грн. (а.с.4, 75).

На цей час розмір її поточної заборгованості становив 1325,18 грн., до 23 квітня 2015 року ця заборгованість відповідачем погашена.

Таким чином борг відповідача обраховано саме з суми 8085,00 грн., на які нараховано відсотки та штрафи.

Відповідач заперечує одержання кредитних коштів в розмірі 8085,00 грн., посилається на ту обставину, що зазначені кошти шляхом обману з її картки отримані іншою особою.

З цього приводу позивач неодноразово зверталася до КБ «ПриватБанк» та правоохоронних органів.

Як повідомила суду позивач, в цей же день вона зателефонувала до банку та повідомила про те, що з її картки були зняті кошти та просила відмінити трансакцію.

19 травня 2015 року та 14 липня 2015 року їй надано відповіді банку про те, що по ї заяві проводиться перевірка (а.с.62, 63).

Суду позивач будь-якої інформації щодо особи, яка здійснила даний переказ не надав, оскільки він був здійснений за допомогою стороннього еквайринга, тобто без використання картки.

На даний час органами досудового розслідування ведеться слідство за даним фактом, кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04 лютого 2016 року за №0000291 (а.с.60).

В зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_1 має процесуальний статус потерпілого.

Будь-яких доказів на спростування пояснень відповідача про те, що кошти в сумі 8085,00 грн. нею не одержувались, позивач суду не надав.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, який затверджено Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705 еквайр зобов'язаний забезпечувати проведення платіжних операцій найбільш безпечним способом для відповідного електронного платіжного засобу. Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

ОСОБА_1 негайно повідомила банк про операцію, яку вона не виконувала, просила трансакцію відмінити. З цього часу ризик збитків від здійснення цієї операції несе банк.

Еквайр зобов'язаний розглядати скарги щодо платіжних операцій, які опротестовуються користувачем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, у спосіб і строки, передбачені законодавством України та правилами платіжної системи. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян".

Банк не надав ОСОБА_1 відповіді про результати розгляду її заяви та не повідомив про прийняте рішення.

За таких обставини, оскільки відповідач ОСОБА_1 не отримувала кошти від банку в сумі 8085,00 гривень та в той же день повідомила банк про зняття коштів з її картки, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2010 року без номера відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, в 10-денний термін з дня одержання його копії.

Головуючий О.А. Самсонова

16.08.2016