Справа № 361/2568/16-ц Головуючий у І інстанції Шинкар А. О.
Провадження № 22-ц/780/5428/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 15.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Ігнатченко Н.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Требухівська сільська рада Броварського району Київської області про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання заповіту недійсним, який обґрунтовував тим, що 20 травня 2015 року померла його мати - ОСОБА_4, яка 26 жовтня 2011 року склала заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла йому (ОСОБА_2В.).

При зверненні до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач дізнався, що 21 грудня 2011 року секретарем виконавчого комітету Требухівської сільської ради посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_4 все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_5 та онуці ОСОБА_6 в рівних частинах.

Позивач вважав, що заповіт, посвідчений 21.12.2011 року не відповідав волі заповідача, у звязку з чим просив визнати його недійсним на підставі ст.1257 ЦК України.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що заповіт, складений ОСОБА_4 проти її справжньої волі, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало її волі, а що вона, як дієздатна особа, повністю розуміючи значення своїх дій та зміст заповіту, особисто підписавши його, вільно виявила свою волю щодо спадкоємців свого майна.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 20 травня 2015 року померла ОСОБА_4

Згідно заповіту, посвідченого 26 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, на випадок своєї смерті ОСОБА_4 зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2

Відповідно до заповіту, посвідченого 21 грудня 2011 року секретарем виконавчого комітету Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, на випадок своєї смерті ОСОБА_4 зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як вбачається із тексту заповіту, посвідченого 26.12.2011 року, він складений за проханням заповідачки з її слів, до підписання прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписаний нею. Особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено.

Проте, на підтвердження вказаних обставин справи позивачами по справі не було надано достатніх та допустимих доказів.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Так, суд першої інстанції вірно вважав, що позивачем не надано належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що заповіт складений ОСОБА_4 проти її справжньої волі, а волевиявлення заповідачки не було вільним та не відповідало її волі, а вона, як дієздатна особа, повністю розуміючи значення своїх дій та зміст заповіту, особисто підписавши його, вільно виявила свою волю щодо спадкоємців свого майна.

Також, суд вірно прийняв до уваги те, що з дня складання оскаржуваного заповіту (26.12.2011року) до дня смерті (20.05.2015року) ОСОБА_4 мала реальну можливість змінити або скасувати заповіт, чого нею не було зроблено, що, на думку суду, свідчить про те, що її волевиявлення при посвідченні цього заповіту було вільним та відповідало її волі.

Суд вірно не прийняв до уваги покази свідків, так як вони не спростовують висновків суду щодо волевиявлення заповідачки, так як вони не були присутніми при посвідченні заповіту, а тому не могли свідчити щодо волевиявлення заповідачки.

Отже, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: