Справа № 368/1454/16-ц
провадження № 2/368/735/16
Рішення

Іменем України

"17" листопада 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: Відділ державної реєстрації Кагарлицької РДА про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

позивачі просять суд визнати за ними в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині житлового будинку за кожним (загальна площа приміщень 57,5 кв.м., загальна площа 50,6 кв.м., житлова площа 39,1 кв. м., допоміжна площа 11,5 кв.м., площа літніх 6,9 кв.м.) з надвірними спорудами та будівлями (прибудова лід літ. а, господарський блок під літ. Б, сарай під літ, В. сарай під літ. Г, навіс під літ, Д, огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, колодязь №4), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_3 згідно записів у погосподарській книзі належав житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

10.09.2001 р. ОСОБА_3 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шпендівської сільської ради Загородною Т.Г. та зареєстрований в реєстрі за №73.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що за законом матиме право заповіла синам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців першої черги залишились вони - її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Інших спадкоємців не залишилось, оскільки батьки та чоловік ОСОБА_3 померли раніше.

Згідно ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Отже, враховуючи те, що інших спадкоємці по заповіту та першої черги після ОСОБА_3 немає, вони відповідно до ст. ст. 1223, 1261 Цивільного кодексу України як спадкоємці за заповітом успадковують всю спадщину ОСОБА_3, в тому числі і житловий будинок.

У зв'язку з відкриттям спадщини ОСОБА_3 вони у встановлений шестимісячний строк прийняли спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко Р.П. із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_3, що підтверджується листом нотаріуса.

Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину вони звернулись до нотаріуса, яка попросила їх надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3 Вони не змогли надати правовстановлюючий документ на будинок, оскільки такий документ за життя ОСОБА_3 не був виготовлений та отриманий, а також не був зареєстрований. У зв'язку з чим, нотаріус відмовив їм в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Вони звернулись для виготовлення технічного паспорту на житловий будинок та з'ясування питання чи було зареєстровано ОСОБА_3 право власності на житловий будинок. На їх звернення було виготовлено технічний паспорт та повідомлено, що право власності за ОСОБА_3 не зареєстровано.

В зв'язку з чим, нотаріусом було рекомендовано їм звернутись до суду щодо визнання в рівних частках за ними в порядку спадкування права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документа та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_3, вони не можуть у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Представник відповідача в особі Шпендівської сільської ради Кагарлицького району в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву в якій просить суд розглянути справу у відсутність представника сільської ради. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, причини не явки не повідомив, тому суд вважає, що представник третьої особи не з'явився без поважних причин.

Вислухавши позивачів та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов позивачів задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи у заповіті.

10 вересня 2001 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем Шпендівської сільської ради Кагарлицького району та зареєстровано в реєстрі за № 73.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_3 все своє майно де б воно не було, з чого воно не складалось і все те, що їй належатиме на день її смерті і на що за законом матиме право заповіла своїм синам, ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 того Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців першої черги залишились її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті.

Однак, приватним нотаріусом Воловенко Р.П. від 28.10.2016 року за № 690/01-16 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було надано правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.18). У зв'язку з цим позивачам було запропоновано звернутись до суду про визнання права власності на вказаний житловий будинок в судовому порядку.

Позивачі у своєму позові зазначає, що оформити свої спадкові права у державній нотаріальній конторі вони не мають можливості, оскільки за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючі документи на будинок.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 4.15 п. 4 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012 року, наказ № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року3 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п. 4.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п. 3.1 Листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК).

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008 р. за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає способи захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів особи, одним з яких є визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Відповідно ст.1216 ЦК України передбачено, що до спадкової маси можуть входити лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: Відділ державної реєстрації Кагарлицької РДА про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку (загальна площа приміщень 57,5 кв. м., загальна площа 50,6 кв. м., житлова площа 39,1 кв. м., допоміжна площа 11,5 кв. м., площа літніх приміщень 6,9 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (прибудова під літ. а, господарський блок під літ. Б, сарай під літ. В, сарай під літ. Г, навіс під літ. Д; огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, колодязь № 4), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку (загальна площа приміщень 57,5 кв. м., загальна площа 50,6 кв. м., житлова площа 39,1 кв. м., допоміжна площа 11,5 кв. м., площа літніх приміщень 6,9 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (прибудова під літ. а, господарський блок під літ. Б, сарай під літ. В, сарай під літ. Г, навіс під літ. Д; огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, колодязь № 4), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко