Справа № 342/905/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2302/2016
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І. Г. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

з участю представників: апелянта ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.04.2008 р. в загальній сумі 191864,36 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про порушення прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору № 4088/10 від 15.04.2008 року, договору поруки № 4088/10/1 від 15.04.2008 року, стягнення коштів, збитків та моральної шкоди за апеляційною ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Городенківського районного суду від 19 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року банк звернувся в суд з даним позовом, вказавши, що 15.04.2008 р. між акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» (на даний час ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 4088/10. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 10 000,00 доларів США під 13,5% річних, на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення до 14 квітня 2018 року. Між сторонами 15.04.2008 року було підписано графік погашення кредитної заборгованості. АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконав свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором у повному обсязі. У свою чергу, протягом дії кредитного договору, позичальник прийняті на себе зобовязання за кредитним договором не виконував належним чином та прострочив виконання зобовязань по сплаті процентів. Також, 15.04.2008 року між відповідачем ОСОБА_5 (поручителем), та банком було укладено договір поруки № 4088/10/1, згідно якого поручитель ОСОБА_5 відповідає перед «БРОКБІЗНЕСБАНК» всім своїм майном за виконання ОСОБА_4 всіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 4088/10 від 15 квітня 2008 року. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Про виникнення заборгованості у позичальника за кредитним договором і необхідність усунення порушення зобовязання відповідачі були повідомлені претензіями: від 05.01.2011р., № 494/045 від 05.06.2013р., вих. № 664/045 від 05.08.2013р., № 502/045 від 07.04.2014р., № 636/045 від 21.05.2014р., № 856/045 від 27.08.2014р., № 59/045іф від 04.03.2015р., які залишені без відповіді. Проте, кредит та відсотки відповідачами сплачувались невчасно та не повністю, ніяких дій щодо погашення заборгованості з часу направлення листа-претензії відповідачі не вживають, термін повернення кредиту вважається таким, що настав. Відповідачі порушили свої зобовязання щодо термінів сплати кредитних коштів та процентів за користування ними. Зважаючи на наведене, представник позивача просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 15.07.2015 р. в загальній сумі 191864,36 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 4176,50 дол. США, що екв. 91731,61 грн., заборгованість за процентами 195,57 дол. США, що екв. 4295,45 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 1398,35 дол. США, що екв. 30713,01 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 195,30 дол. США, що екв. 4289,35 грн., розмір процентів (3% річних згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими коштами - 177,08 дол. США, що екв. 3889,35 грн., неустойка згідно п.7.2. кредитного договору за невиконання п. 4.2.6. кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету іпотеки та сплати страхових сум) - 2592,70 дол. США, що екв. 56945,42 грн.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися в суд із зустрічним позовом, посилаючись на те, що споживчий кредит був наданий ОСОБА_4 з порушенням положень Закону України «Про захист прав споживачів». В порушення ч.2. ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням кредитного договору кредитодавець не ознайомлював позичальників письмово, в повному обсязі з усіма вимогами законодавства стосовно всіх аспектів укладення споживчого кредитного договору та похідних від нього договору поруки, іпотечного договору. Також зазначають, що ПАТ «Брокбізнесбанк» займався незаконною діяльністю, так як його структурний підрозділ - Городенківське відділення Івано-Франківської філії АТ «Брокбізнесбанк» не занесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ні на момент укладення кредитного договору ні тепер), що є порушенням вимог ч.5 ст.95 ЦК України, яка передбачає, що відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Івано-Франківська філія АТ «Брокбізнесбанк» не є юридичною особою, не підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому для юридичних осіб, але інформація про її створення, як відокремленого підрозділу юридичної особи, також повинна включатись до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до вимог ч.2 ст.17, ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». В зустрічному позові вказано, що кредитний договір укладався в Городенківському відділенні Івано-Франківської філії АТ «Брокбізнесбанк», тому оспорювані договори керівник Івано-Франківської філії ОСОБА_6 не підписував і не був присутній при їх укладенні. Крім того, в кредитному договорі зазначені реквізити Івано-Франківської філії, яка на момент укладення спірного договору не володіла необхідним обсягом цивільної правоздатності та дієздатності. Спірні договори підписані неуповноваженою особою, оскільки згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.07.2015 р. правом підписувати договори від імені юридичної особи ПАТ «Брокбізнесбанк» володіє керівник ОСОБА_7, а не ОСОБА_6

Вважають укладений договір нелегітимним, що тягне за собою визнання його недійсним, і відповідно - недійсним похідний від нього договір поруки. Крім того, в зустрічному позові зазначають, що оспорюваний договір поруки не відповідає вимогам законодавства, оскільки укладався між сторонами: банк, позичальник, поручитель, а в договорі прописано взаємовідносини між кредитором, боржником і поручителем, що не є тотожним.

Також ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вважають, що такі умови видачі кредиту вводили в оману, підприємницька діяльність банку є агресивною і забороненою до використання, тому є недійсними відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», як правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики. Кредитний договір підлягає скасуванню і визнанню недійсним з всіма правовими наслідками недійсності правочину, які звідси випливають.

ОСОБА_4 за кредитним договором сплатив майже 12000 доларів. Вважає, що з вини відповідача - банку, який видав йому валютний кредит, незаконно займаючись підприємницькою діяльністю та приховуючи від нього і його сімї інформацію, на яку по закону мав повне право; який не пояснив, що треба передбачити ризики від зміни курсу валют, а відбулась значна зміна валютного курсу, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 завдано моральну шкоду в сумі 400 000 грн. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач і його сімя зазнали у звязку з протиправною поведінкою щодо його особистих прав споживача, завданих неправомірними діями відповідача, який незаконно уклав кабальний кредитний договір про надання споживчого кредиту, застосовуючи обман та нечесну підприємницьку практику, яка вводить в оману.

Ухвалою суду від 09.02.2016 р. вказані справи обєднані в одне провадження. Рішенням Городенківського районного суду від 19 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на ПАТ «Брокбізнесбанк» 191864,36 (Сто девяносто одну тисячу вісімсот шістдесят чотири грн. 36 коп.) заборгованості за кредитним договором № №4088/10 від 15.04.2008 р.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до спеціального фонду Державного бюджету України - по 959,32 грн. судового збору з кожного.

В задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ПАТ «Брокбізнесбанк» - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи його незаконним, ухваленим внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу.

Так, апелянти в апеляційній скарзі зазначають, що позовну заяву подано та підписано не уповноваженою особою на вчинення таких дій, оскільки ОСОБА_8 не є уповноваженою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію і не має права на представлення інтересів первісного позивача в суді та права підпису від його імені. Крім цього вважає, що суд при вирішенні первісного позову взяв до уваги аналіз оскарженого кредитного договору, а не на юридичну оцінку правомірності його укладення. Суд не звернув уваги на те, що банк не ознайомлював їх з усіма вимогами законодавства стосовно всіх аспектів укладення споживчого кредитного договору та похідних від нього ( договору поруки, іпотечного договору). Також суд не врахував висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні №15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі про захист прав споживачів. Апелянти вважають також що спірні договори кредитний та договір поруки укладені не уповноваженою особою, оскільки працівник Городенківської філії банку не вправі був укладати такі договри замість керівника юридичної особи.

Крім цього суд не дав належної оцінки тому, що договір поруки ОСОБА_5 не підписувала, а це зробив за неї ОСОБА_4М, оскільки не вважав це суттєвим, так як він не є юристом за фахом і не міг розуміти, що це робить підписаний ним договір недійсним уже в момент укладення.

За наведених доводів, просили оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове - по суті позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянтів вимоги підтримала з тих же мотивів, що зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі допустили прострочення виконання взятих на себе зобовязань перед відповідачем, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому з них підлягає стягнення боргу за кредитним договором в солідарному порядку.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд дійшов висновку, що що уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є такими, що не грунтуються на законі, не доведені матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Таке рішення відповідає нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.06.2014 року правлінням Національного банку України прийнято постанову № 339 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (т. 1 а.с. 35). Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014 р. розпочато ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_7 Відповідно до рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 103 від 21.05.2015року та № 896 від 02.06.2016р. процедуру ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» продовжено, та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_7 (т.1 а.с.36-38, т.2 а.с.7).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.04.2008 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», правонаступником якого є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 4088/10 про надання останньому споживчого кредиту в сумі 10000 доларів США під 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 14 квітня 2018 року. 15.04.2008 р. між сторонами було підписано графік погашення кредитної заборгованості. Відповідно до умов договору банк передав ОСОБА_4, а він зобовязався в строки, обумовлені кредитним договором та згідно графіка, повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом. АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконав свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором у повному обсязі (т.1 а.с. 6-12, 182-186, 226-229).

Пунктом 2.1. кредитного договору встановлено, що позичальник здійснює повернення кредиту у готівковій або у безготівковій формі на відкритий банком позичальнику позичковий рахунок згідно з графіком, який є невідємною частиною договору, а саме: щомісячно до 15 числа місяця, в погашення кредиту починаючи з травня 2008 р. 44дол. США , а потім щомісячно з червня 2008 р. до березня 2018 р. рівними частинами по 83дол. США, останній платіж 13.04.2018 р. - в сумі 162 дол. США, також визначені суми процентів, які підлягають помісячній сплаті (т.1 а.с. 11-12, 187-188, 229).

У відповідності до п. 4.2 договору позичальник зобовязаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. У разі порушення позичальником умов п.п.2.3.4. договору (щодо сплати щомісячних процентів), нарахування відсотків за користування кредитом або його частиною в наступному місяці здійснюється в розмірі процентної ставки, встановленої п.1.1. цього договору, збільшеної на два відсотки.

Пунктом 2.3.1. кредитного договору встановлено - проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом, що визначений п.1.1 цього договору, на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та 360 в році. Згідно п. 2.3.2. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком у валюті кредиту щомісячно, за поточний календарний місяць в останній робочий день місяця.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Виконання зобовязань ОСОБА_4, за кредитним договором забезпечувалось укладеним з ОСОБА_5 договором поруки від 15.04.2008 р. № 4088/10/1, відповідно до умов якого вона, як поручитель, на добровільних засадах зобовязалась відповідати перед «БРОКБІЗНЕСБАНК» всім своїм майном за виконання ОСОБА_4 всіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 4088/10 від 15 квітня 2008 року (т.1 а.с. 13-15, 189-191, 230-231). Згідно п. 3.1 договору поруки поручитель відповідає за зобовязаннямид згідно з кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, штрафних санкцій, відшкодування збитків тощо.

Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач порушував умови, передбачені цим договором. На підтвердження цього надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4088/10 (т.1 а.с. 19-23) в загальній сумі 191864,36 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 4176,50 дол. США, що екв. 91731,61 грн., заборгованість за процентами 195,57 дол.США, що екв. 4295,45 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 1398,35 дол.США, що екв. 30713,01 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 195,30 дол. США, що екв. 4289,35 грн., розмір процентів (3% річних згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими коштами - 177,08 дол. США, що екв. 3889,35 грн., неустойка згідно п.7.2. кредитного договору за невиконання п. 4.2.6. кредитного договору (неподання до Банку документів про страхування предмету іпотеки та сплати страхових сум) - 2592,70 дол. США, що екв. 56945,42 грн. Дана заборгованість підтверджується розрахунком за кредитним договором № 4088/10 (т.1 а.с. 19-23).

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та вказаного розрахунку заборгованості відповідачами(представником відповідачів) суду не надано.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 2.1.1. Договору поруки № 4088/10/1 від 15.04.2008р. встановлено, що у разі невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором, протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня невиконання кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя.

25 серпня 2015 р., тобто до настання передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, ПАТ "Брокбізнесбанк" звернувся в суд з даним позовом.

В силу приписів п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення /вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення первісного позову, оскільки заборгованість боржника перед банком залишається не погашеною, ОСОБА_5 своїх зобовязань, як поручитель за кредитними зобовязаннями позичальника, теж не виконала.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо його безпідставності.

Так, колегія суддів констатує, що ОСОБА_9 ніхто не спонукав до укладення договору, ініціатива отримання кредиту виходила саме від нього, а не банку, і умови договору є чіткими та зрозумілими, спірний договір укладений на несправедливих умовах.

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Посилання апелянта, що при укладенні кредитного договору працівники банку ввели його в оману є голослівними, оскільки відповідно до роз'яснень п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Ні апелянтами, ні їх представником таких доказів суду не надано.

За змістом частини 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Сторонами при укладанні договору були передбачені розміри та підстави нарахування відсотків, неустойки, штрафів, будь-яких доказів щодо звернення позичальника з відповідними заявами про зміну умов договору в частині їх нарахування і претензій з даного приводу матеріали справи не містять, договори були підписані та частково виконувалися позичальником (а.с.106-214), що свідчить про прийняття умов договору.

Правильним є також і висновок суду про відмову в задоволенні моральної шкоди позивачів за зустрічним позовом.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про підставність позовних вимог за первісним позовом та недоведеність та безпідставність позовних вимог за зустрічним позовом є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Городенківського районного суду від 19 вересня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_10