У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, треті особи: Орган опіки піклування виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про скасування рішення та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що з 25 червня 2010 року по 06 січня

2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого мають малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачкою, яка дозволяла побачення з сином на власний розсуд.

Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 01 липня 2015 року № 139 йому визначено час спілкування із сином в першу та третю суботу місяця з 9 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та за згодою матері у літній період до 10-ти днів для оздоровлення на морі.

Посилаючись на те, що спосіб спілкування визначений вказаним рішенням, порушує його права як батька, виключає будь-яку його можливість брати участь у вихованні дитини, спілкуватися з ним, просив суд скасувати рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради та встановити наступний порядок його участі у спілкуванні та вихованні сина: побачення перші та треті вихідні кожного місяця з 09.00 години суботи до 19.00 години неділі та через одну середу з 16.00 години до 20.00 годин, з можливістю відвідування його місця проживання та один місяць влітку з можливістю відвідування місць відпочинку.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області

від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у вирішенні позовних вимог ОСОБА_4 про його участь у вихованні та спілкуванні з дитинною скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визначено участь ОСОБА_4 у виховані малолітньої дитини

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши йому можливість побачень з дитиною у першу та третю суботу та неділю кожного місяця з

09.00 години суботи до 17.00 години неділі, з правом взяття дитини на ночівлю до помешкання батька, а також у літній період до 15 днів для оздоровлення малолітнього ОСОБА_6, з правом виїзду до місця відпочинку батька.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог про участь позивача у вихованні та спілкуванні з дитинною та ухвалюючи в цій частині нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що при встановленні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною необхідно дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, обов'язку кожного з батьків приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, а також характеру таких зустрічей та врахувавши вік дитини, ставлення батька до неї та можливість позивача відвідувати сина, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в частині вимог про визначення участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині вимог про скасування рішення виконавчого комітету від 01 липня 2015 року, апеляційний суд погодився з висновком про те, що оскаржуване рішення не порушує прав та інтересів позивача, оскільки ухвалене з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини, які були надані після вивчення всіх обставин, що мають істотне значення, а тому відсутні правові підстави для його скасування, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк