Ухвала

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дьоміної О.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про встановлення факту родинних стосунків та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила встановити факт, що її мати ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, була дочкою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, враховуючи, що документи про народження та одруження ОСОБА_7 містять описки та помилки, у тому числі, пов'язані із перекладом на українську мову із російської. Крім того, на підставі ст. 1272 ЦК України просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8, вважаючи, що наявність заповіту перешкоджала їй як спадкоємцю за правом представлення звертатися із заявою про прийняття спадщини, а вказана причина відпала після набрання законної сили рішенням суду про визнання недійсним заповіту та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину на ім'я ОСОБА_5

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення факту родинних стосунків.

Встановлено факт, що мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, була дочкою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій у частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, зазначивши, що позивачем не наведено причин, пов'язаних із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, через які вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про незастосування судами ч. 5 ст. 11, ст. ст. 1223, 1257 ЦК України, порушення апеляційним судом п. 3 ч. 1 ст. 315, п. 3 ч. 1 ст. 316 ЦПК України, висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2015 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О.Дьоміна

І.П.Парінова