АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Дніпро

02 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_3, Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Богданівська сільська рада про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у вересні 2015 року звернулася до суду з позовом до Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області, зазначивши в якості третіх осіб ОСОБА_3, Тернівську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області та Богданівську сільську раду. Враховуючи уточнені позовні вимоги позивач просила визнати за нею право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Богданівської сільської ради Павлоградського району та м.Тернівка Дніпропетровської області /а.с.2, 74-75, 111-112/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено /а.с.159-161/.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухваленое з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.159-161/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 було надано земельний пай членів КАП «Павлоградський» Павлоградського району Дніпропетровської області розміром 7, 46 га на підставі рішення №259-р від 17 травня 1997 року та 04 червня 1997 року видано сертифікат на дану земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. Отримання вказаного сертифіката підтверджується копією сторінок Книги реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КАП Павлоградський» Павлоградського району Дніпропетровської області на одній із яких міститься підпис ОСОБА_4 за номером 0379 /а.с. 125/.

Вказаний сертифікат визнано недійсним на підставі рішення суду від 2001 року відповідно до наданої інформації начальника Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровського /а.с.122/.

10 квітня 2002 року ОСОБА_4 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 за реєстровим номером 0414, з якого вбачається що на підставі рішення Павлоградської районної державної адміністрації № 129-р від 09 квітня 2002 року останньому надано земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Павлоградське» розміром 7,63 га /а.с.126/.

19 вересня 2002 року ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 за актовим записом № 2156. Акт було видано на підставі рішення розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації №291-р від 08 липня 2002 року про надання ОСОБА_4 земельного паю розміром 8,050 га (кадастровий номер НОМЕР_4) з земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Павлоградське» на території Богданівської сільської ради /а.с.7, 86/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 листопада 2014 року, актовий запис №44 зроблено Виконавчим комітетом Вирішальненської сільської ради Лохвицького району Полтавської області /а.с. 6/.

Після його смерті 03 лютого 2015 року в Тернівській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області заведена спадкова справа №22/2015 /а.с. 35/.

03 лютого 2015 року до нотаріальної контори звернулася дочка померлого ОСОБА_5 з заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2.

10 березня 2015 року до нотаріальної контори звернулася мати спадкодавця ОСОБА_6 з заявою по прийняття спадщини.

Позивач спадщину прийняла фактично, так як на день смерті батька проживала разом з ним та 23 червня 2015 року звернулася до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, того ж дня їй було його видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку, що є 2/3 частки від спадщини /а.с. 35/.

26 травня 2015 року нотаріусом було зроблено запит до управління Дерземагенства в Павлоградському районі про надання Витягу з Державного реєстру земель на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що належала ОСОБА_4. Станом на 28 жовтня 2015 року відомості надані не були /а.с.35/.

07 вересня 2015 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка розташована на території Богданівської сільської Ради Павлоградського району Дніпропетровської області /а.с.10/.

У зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про права на спадщину ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку та в якості відповідача зазначила управління Держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області /а.с.2/. Під час розгляду справи позивач декілька разів уточнювала свої вимоги з зазначенням в якості відповідача управління Держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області /а.с. 74-75, 111-112/.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені заявлених вимог суд першої інстанції виходив з того, що позов було пред'явлено до неналежного відповідача /а.с.159-161/.

Встановивши зазначені обставини з урахуванням зібраних доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) та відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину з цих підстав, належним способом захисту прав спадкоємців є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Подання позивачем такого клопотання означає, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Також у п.8 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року N 2 роз'яснено, що у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи позивачем було надано клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, отже вищезазначена норма не підлягає застосуванню, оскільки відсутні підстави суду для залучення іншої особи з власної ініціативи. Разом з тим, заявляючи дане клопотання позивачем не вказано ким саме повинен бути замінений неналежний відповідач, а вказано лише на саму обставину його заміни.

Відповідач - це особа, яку позивач вважає порушником його права. Спосіб захисту порушеного права обирає позивач.

Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач повинен обгрунтувати необхідність такої заміни, а саме чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Встановлення неналежності первісного відповідача без з'ясування особи, яка повинна відповідати за позовом, не дає можливості провести заміну.

Суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких зазначила позивач. Отже враховуючи що позов про визнання права власності на спадкове майно було пред'явлено до Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області при наявності іншого спадкоємця, який звернувся з заявою про прийняття спадщини суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про неналежність відповідача. Разом з тим, враховуючи, що у клопотанні не було зазначено належного відповідача суд правильно відмовив в задоволені позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення процесуального та матеріального права є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.