У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_8 Про її смерть відомо не було, через те що він проживав у Росії та не був присутнім на її похоронах. З 2002 року позивач втратив будь-які контакти зі своєю родиною, проживав в іншій державі, мав велику родину яка складається з дружини та 5-х дітей. З 2000 року на територію України не приїжджав, до 2002 року листувався з родичами, направляв батькам посилки, а з 2002 року повністю втратив зв'язок із родиною, оскільки проживав на той час в Республіці Бурятія Російської Федерації.

Від ОСОБА_5 йому стало відомо про те, що заповіт ОСОБА_8 за життя не складала, тому він як спадкоємець першої черги за законом має право на частину спадщини, яка залишилася після смерті матері. У подальшому спадщину отримала сестра позивача ОСОБА_9, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Після смерті ОСОБА_9 за заповітом спадщину, до якої належав житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, отримала її донька ОСОБА_6 Зазначав, що ні він, ні його батько ОСОБА_5 частину спадщини так і не отримали.

14 жовтня 2013 року він звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та постановою державного нотаріуса від 17 жовтня 2013 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі ст. 1272 ЦК України, у зв'язку із спливом шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначає, що в установлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що про факт смерті йому відомо не було. За таких обставин, просив задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову. У ОСОБА_4 перешкод для подання заяви не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, тому відсутні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Б.І.Гулько

С.Ф.Хопта