АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6923/16 Головуючий 1 інст. - Труханович В.В.
Справа № 639/4621/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносин
У Х В А Л А

іменем України

16 листопада 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася до суду 07 червня 2016 року з вказаним позовом і просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 щомісячно на її користь на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до досягнення донькою повноліття, а також просила стягнути на її користь з відповідача додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_6 400 грн. щомісячно.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказувала, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02.04.2014 року з відповідача стягнуто на її користь на утримання дочки ОСОБА_7 аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, однак життя дочки значно змінилося, вона відвідує школу, що вимагає додаткових витрат, духовний розвиток розширився, і такожє вимагається багато витрат, відвідує кружки танців, хорових співів, музичної освіти, а за все це необхідно платити гроші. Крім того, вона сплачує за охорону школи, витрати на потреби класу, додаткові витрати на обіди.

В запереченнях на позов ОСОБА_8 просив відмовити у позові, вказуючи, що з метою компенсації негативних наслідків інфляції передбачена індексація платежів, в тому числі і аліментів, які здійснює державний виконавець. На даний час він сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі 600 грн. щомісячно, а з урахуванням індексації ця сума значно збільшується і у будь-якому разі вона перевищує передбачений законом мінімальний розмір, а саме - 30% від прожиткового мінімуму для дітей віком старше 6 років, що становить 459 грн. починаючи з 01.05.2016 року. Вказував, що твердження позивачки про понесення нею значних витрат на утримання дочки необґрунтовані, доказів не надано. Його матеріальний стан за цей час не покращився, а навпаки, погіршився у зв'язку з інфляцією. Спроможний заробляти в межах 2500 грн. в місяць, що не дозволяє збільшувати розмір аліментів порівняно з визначеним за попереднім рішенням суду. В той же час позивач відправивши дочку в групу продовженого дня могла з знайти собі роботу з відповідним графіком навантаження, а не влаштовувати особисте життя, перекладаючи всі витрати на нього, на матір, на вітчима.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та про стягнення додаткових витрат на дитину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити її позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що суд першої інстанції порушив та неправильно застосував норми процесуального права, неправильно застосував норми сімейного права, не взяв до уваги інтереси дитини та наявність заборгованості у відповідача щодо виконання попередніх судових рішень, а також залишив поза увагою ту обставину, що відповідач не довів неспроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 вказував, що після останнього рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 у розмірі 600 грн. щомісячно на утримання їх доньки його матеріальний стан погіршився, що він з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів змушений був брати в кредит грошові суми в ПАТ «Альфа Банк» та «Платинум Банк», які тепер нараховують відсотки, вимагають погашення заборгованості. Крім того, збільшились витрати на оплату комунальних послуг, на одяг та на їжу. Проживає з непрацездатною матір'ю-пенсіонеркою, заробляє близько 2500 грн. за місяць, нерухомого майно у власності та інших джерел доходу не має.

Відповідач ОСОБА_4 стверджує, що знаходиться на межі виживання.

В судове засідання апеляційної інстанції позивач і відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не заявилися, причину неявки не повідомили.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримала і просила задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 апеляційну скаргу не визнала і просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вказуючи, що дійсно відповідач неспроможний сплачувати колишній дружині аліменти на утримання доньки більше визначеної рішенням суду 600 грн. щомісячно, постійного заробітку не має.

Просила зважити на ту обставину, що позивач ОСОБА_3 не позбавлена можливості також працевлаштуватися на роботу хоча з неповним робочим днем, поки донька знаходиться в школі, щоб покращити свій матеріальний стан.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін та їх представників, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та її представником не доведені обставини, на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з рішення суду першої інстанції, оскільки воно ухвалене у відповідності із законом, яким регулюється вирішення спірних правовідносин, а також ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи судове рішення про відхилення апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, а сторонами та їх представниками не заперечується, що неповнолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю, позивачем ОСОБА_3, навчається в Харківській загальноосвітній школі 1-111 ступенів №153, відвідує групу продовженого дня, де обід коштує 12 грн. (згідно наданої апеляційному суду нової довідки - 15 грн.). Батько ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_4 проживає окремо він, разом з матір'ю ОСОБА_10

Позивач ОСОБА_3 ні в судові засідання першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції не з'являлася, її інтереси за довіреністю представляє ОСОБА_9

Згідно пояснень відповідача та представників сторін позивач ОСОБА_3 і відповідач ОСОБА_4 офіційно не працевлаштовані, на обліку в центрах зайнятості не знаходяться, відповідач ОСОБА_4 пояснив, що працює неофіційно, без укладення трудового договору, охоронцем у приватній фірмі, заробляє близько 2500 грн. щомісячно.

За рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02.квітня 2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Цим же рішенням задоволено позов ОСОБА_3 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 заборгованості у сумі 3882, 59 грн. по виконавчому листу від 15.03.2010р. та заборгованість у сумі 2125,82 грн. по виконавчому листу від 24.10.2010 року, а задоволенні вимог ОСОБА_3, підтриманих її представником ОСОБА_9 про збільшення аліментів відмовлено.

07.06.2016 року ОСОБА_9 діючи за дорученням та в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про збільшення аліментів та про стягнення з відповідача коштів у зв'язку з додатковими витратами на дитину.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначених за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшена або збільшена за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Саме на сторони та їх представників законом (ст.10, 27, 131 ЦПК України) покладено обов'язок подавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст.137 ЦПК України у тих випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Отже, звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та про стягнення коштів з батька ОСОБА_7 у якості компенсації додаткових витрат на дитину, позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9, яка взялася представляти її інтереси в суді, з огляду на вимоги ст.ст.10,60 ЦПК України та ст.ст.185 і 192 СК України, повинні довести, шляхом подання до суду належних і допустимих доказів, наявність саме тих обставин, з якими норми ст.ст.185 і 192 СК України передбачають виникнення права стягувача на збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду, та участь батька неповнолітньої ОСОБА_6 у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами у якості яких позивач вважає розвиток здібностей з урахуванням обстави, що мають істотне значення.

Разом з тим, ні суду першої інстанції, а ні апеляційному суду позивач та ОСОБА_9 таких доказів не надали.

Незважаючи на роз'яснення головуючими у справі суду першої та апеляційної інстанції на сутність засад змагальності, представники сторін зосередилися на поясненнях про скрутний матеріальний стан кожної з осіб, інтереси якої вони представляють, та наданні суду письмових доказів про розмір витрат на житлово-комунальні послуги, даних про заборгованість перед кредиторами (банками), жодна з яких окремо, а також у своїй сукупності не свідчать про обставини, наявність яких є підставою, згідно вимог ст.ст.185 та 192 СК України, для зміни розміру аліментів, встановлених рішенням суду, або для присудження додаткових витрат з відповідача на розвиток здібності неповнолітньої ОСОБА_6.

Відповідно до вимог, передбачених частиною 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи представника позивача висновки суду першої інстанції не спростовують і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_3 і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалення такого судового рішення не є перешкодою ОСОБА_3 у подальшому звертатися до суду у відповідності до ст.3 ЦПК України в порядку, встановленому цим Кодексом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, в тому числі і щодо стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) чи щодо збільшення аліментів, з підстав, передбачених ст.ст. 185, 192 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський