У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, Державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді від 18.10.2016 року позовна заява залишена без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.119,120 ЦПК України, а саме у позовній заяві не зазначено яки вимоги предявляються до кожного з відповідачів; не конкретизовані вимоги щодо „анулювання особистого рахунку про в писання неповнолітньої дочки відповідача; до позовної заяви не додано копії доданих до неї документів для відповідачів.

Зазначену ухвалу судді від 18.10.2016 року позивачі отримали 07.11.2016 року.

07.11.2016 року на адресу суду від позивачів надійшли копії документів для відповідачів та копії позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, вимога суду з підстав, передбачених ст. 119 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки позивачі недоліки зазначені в ухвалі судді усунули не в повному обсязі, а саме у позовній заяві не зазначили які вимоги предявляються до кожного з відповідачів; не конкретизували вимоги щодо „анулювання особистого рахунку про в писання неповнолітньої дочки відповідача тому позовна заява підлягає поверненню позивачам.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - вважати неподаною та повернути позивачам.

Розяснити позивачам, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.В. Воробйов