Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О.,Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Компанія Трейдгруп Скорта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновий квартал» про визнання попереднього договору удаваним правочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Трейдгруп Скорта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновий квартал» про визнання попереднього договору удаваним правочином.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 5 травня 2014 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Сосновий квартал» був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 який був нотаріально посвідчений та у відповідності до якого відбулась сплата коштів.

28 квітня 2015 року між нею, ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» та ТОВ «Сосновий квартал» був укладений договір про заміну сторони у зобов'язанні, за яким ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» взяло на себе зобов'язання за попереднім договором купівлі-продажу квартири та за договором про забезпечення виконання зобов'язань. Договором від 28 квітня 2015 року змінено об'єкт купівлі-продажу нерухомості на квартиру № 229. Додатковою угодою № 1 від 28 травня 2015 року до договору про забезпечення зобов'язань №01/01/14-С5-К90Б внесені зміни у порядок оплати за попереднім договором. У відповідності до п.1.1 попереднього договору сторони прийняли зобов'язання укласти договір купівлі-продажу квартири протягом першого кварталу 2015 року. При цьому ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» прийняло зобов'язання щодо отримання правовстановлюючих документів на квартиру та отримання документів необхідних для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору в строк до запланованої дати укладення основного договору. 7 серпня 2015 року позивач звернувся з листом до ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» з пропозицією укласти основний договір у приватного нотаріуса Рубанової І.Р. або надати пропозиції щодо іншого часу та місця укладення основного договору. ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» на цей лист відповіді не надало, представник у призначений час до нотаріуса не з'явився. Зважаючи на фактичну відмову позивача від укладення основного договору та те, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна на стадії будівництва на думку позивача фактично є удаваною угодою, яка приховує інший правочин, а саме договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, 31 серпня 2015 року позивач звернувся ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» з листом пропозицією для акцептування тексту оферти - додаток №1, розглянути та акцептувати протягом 10 днів з моменту отримання, але це звернення також було проігноровано, що змусило позивача звернутися до суду за захистом порушених прав. Просила визнати попередній договір купівлі-продажу від 5 травня 2014 року квартири АДРЕСА_2 удаваним правочином. Визнати укладеним договір купівлі-продажу майнових прав від 1 липня 2015 року на житлову квартиру № 229 в житловому будинку за поштовою/будівельною адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта».

Рішенням Святошинський районного суду м. Києва від 8 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта», ТОВ «Сосновий квартал» про визнання попереднього договору удаваним правочином..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання представники ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта», ТОВ «Сосновий квартал» не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 5 травня 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Сосновий квартал» був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тімоновим Є.І., за реєстраційним номером 394.

5 травня 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Сосновий квартал» був укладений договір про забезпечення виконання зобов'язань № 05/05/14-С5-К155в.

28 квітня 2015 року між ОСОБА_4, ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» та ТОВ «Сосновий квартал» були укладені договори про заміну сторони у зобов'язанні до попереднього договору та до договору про забезпечення виконання зобов'язання, згідно з умовами якого ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» приймає на себе в повному обсязі всі права і обов'язки ТОВ «Сосновий квартал».

7 серпня 2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулася з листом до ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» з пропозицією укласти основний договір 17 серпня 2015 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рубанової І.Р. або надати пропозиції щодо іншого часу та місця укладення основного договору.

31 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» з листом пропозицією для акцептування тексту оферти, розглянути та акцептувати протягом 10 днів з моменту отримання.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що правові підстави для визнання попереднього договору удаваним правочином та таким, що укладений для приховання договору інвестування відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених судом обставинах і відповідає вимогам матеріального закону.

Відповідно до ст..635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах встановлених договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі.

За умовами попереднього договору, укладеного між ТОВ «Сосновий квартал» та ОСОБА_4, сторони зобов'язалися укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 протягом першого кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання товариством правовстановлюючих документів на об'єкт. Крім того, сторони встановили, що виконання зобов'язання щодо укладення та нотаріального посвідчення основного договору повинне бути забезпечене ( п.1.1, 1.2, 1,4, 1.4.1, 1.4.2 попереднього договору).

Відповідно до п.1.1 попереднього договору, сторони зобов'язуються, в строки встановлені п.1.4 цього попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «Сосновий квартал» ( в основному договорі - продавець) зобов'язується передати у власність ( продати) окрему квартиру, характеристики якої вказані в п.1.4.2, а ОСОБА_4 ( в основному договорі покупець) зобов'язується прийняти у власність (купити) об'єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору.

В п.1.1 договору про забезпечення виконання зобов'язань № 05/05/14-С5-К155в, укладеного між ТОВ «Сосновий квартал» та ОСОБА_4, сторони передбачили, що для підтвердження зобов'язань, що виникли у сторін згідно з попереднім договором, який є невід»ємною частиною цього договору, щодо укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, та забезпечення виконання таких зобов'язань, ОСОБА_4 сплачує ТОВ «Сосновий квартал» суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюється розділом 2 цього договору. Вказана сума коштів, після її належної сплати ОСОБА_4 за цим договором, буде зарахована до платежів за основним договором в момент укладення та нотаріального посвідчення основного договору.

В подальшому між ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта», яке набуло на підставі договору про заміну сторони у зобов'язанні прав та обов'язків ТОВ «Сосновий квартал», 28 квітня 2015 року укладено договір про внесення змін до попереднього договору, яким фактично внесено зміни щодо характеристики об'єкта нерухомості, та додаткова угода № 1 до договору про забезпечення виконання зобов'язань, якою внесено зміни до розділу 2 щодо порядку оплати об'єкта нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.25 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України позивач заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Оскільки згідно із ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з'ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку між сторонами був укладений попередній договір, яким сторони передбачили в майбутньому укласти основний договір на умовах, встановлених попереднім договором.

Представником позивача не надано, а судом першої інстанції не встановлено, що сторони вчинили попередній договір з метою приховати договір інвестування у будівництво житла.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не взяв до уваги приписи ст.182 ГК України, відповідно до яких при пропуску строку на укладення основного договору, зобов'язання за попереднім договором є припиненими, колегія вважає безпідставними, оскільки відповідно до умов п.1.4 попереднього договору купівлі-продажу, сторони зобов'язалися протягом 1 кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання забудовником правовстановлюючих документів на об'єкт будівництва, укласти договір купівлі-продажу квартири, згідно з умовами якого товариство зобов'язалося передати у власність ОСОБА_4 окрему квартиру, а ОСОБА_4 зобов'язалася прийняти квартиру у власність та належним чином сплатити її вартість. Відповідачем не отримано правовстановлюючих документів на об'єкт будівництва, а отже відсутні підстави вважати, що строк укладення основного договору пропущений.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив зміст укладених між сторонами договорів і не з'ясував наслідки, які вони породжують та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді