Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/528/16 Головуючий у суді І-ї інстБугайченко Т. А.
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

16.02.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Кіселика С.А., Суровицької Л.В.,

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Фермерського господарства «Сімфо» (далі ФГ) та просив визнати недійсним з моменту вчинення договір оренди землі, укладений між ним та відповідачем (далі договір).

Зазначив , що на праві приватної власності йому належить земельна ділянка № 326 площею 5.23 га, яка знаходиться на території Недогарської сільської ради Олександрійського району (далі ділянка). ФГ на підставі договору оренди від 01 січня 2008 року користується ділянкою.

Договір оренди не містить такої істотної умови, як орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення та відповідальності за її несплату, а розмір орендної плати не відповідає чинному законодавству, оскільки визначений у виді 2 % від нормативної грошової оцінки землі, в той час як на момент звернення до суду з позовом розмір орендної плати не може бути меншим, ніж 3 % грошової оцінки землі. Також оспорюваний договір не містить умов щодо автоматичної зміни орендної плати. На його пропозиції про внесення змін до договору оренди відповідач не реагує.

Рішенням суду в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просив рішення суду скасувати, позов задовольнити. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що суд не взяв до уваги викладені ним доводи в позовній заяві і не дав їм належної оцінки.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що позивач відповідно до державного акту серії ІІ-КР № 010374 є власником земельної ділянки.

01 січня 2008 року між позивачем та ФГ укладено договір оренди землі строком на 10 років, який було зареєстровано у Олександрійському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 квітня 2008 року за № 04..

Відповідно до п.4 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки проіндексована станом на 01.01.2007 року становить 45974 грн..

Відповідно до п.п.8,9 договору оренди земельної ділянки, сторони дійшли згоди, що орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі грошової, натуральної та відробіткової за домовленістю сторін : у розмірі 2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 919 грн. у строк до 31 грудня кожного року. Розмір орендної плати переглядається за згодою сторін у разі : зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документально та в інших випадках, передбачених законодавством.

При укладенні договору питання щодо індексації розміру орендної плати сторонами не обумовлювалось.

Суд правильно зазначив та послався на положення статей 13, 14, 19 Закону «Про оренду землі» (далі Закону) , відповідно до яких договір оренди землі це угода сторін про взаємні зобовязання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачаються умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Однією із істотних умов договору оренди землі згідно зі ст. 15 Закону , є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, передбачених ч. 2 ст. 14 Закону, підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, у тому числі і в частині розміру орендної плати.

Частиною 2 ст. 23 Закону передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Висновок суду щодо відсутності доказів, які б свідчили про звернення позивача до орендаря з вимогою про внесення змін до умов договору та про нарахування розміру орендної плати, відповідає обставинам справи.

Суд 1-ої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що позивач відповідно до п.п.8,9 договору не позбавлений права за домовленістю з ФГ змінити умови договору в частині розміру орендної плати, якщо мають місце умови, які передбачені договором.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді