Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1136/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Голосеніна Т. В.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

24.05.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Яковлєвої Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2016 року, у справі за позовом комунального підприємства «Житлогосп» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по квартирній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року комунальне підприємство «Житлогосп» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по квартирній платі.

В обгрнутування позовних зазначило, що КП «Житлогосп» є балансоутримувачем житлових будинків міста Олександрії Кіровоградської області, згідно рішення Олександрійської міської ради № 29 від 23.11.2010 року та надає населенню послуги по обслуговуванню будинків та прибудинкових територій.

КП «Житлогосп» посилається на те, що ОСОБА_3 є власником та мешканцем квартири загальною площею 54,270 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Балансоутримувачем вказаного будинку є позивач.

Відповідно до ст. 11 ЦК України між боржником та підприємством виникли цивільні права та обов'язки , що підтверджується оформленим за вказаною адресою особистого рахунку 840344016.

Позивач зазначив, що станом на 01.11.2013 рік у відповідачів виникла заборгованість по квартирній платі в сумі 2201,36 грн.

Остаточно уточнивши свої позовні вимоги КП «Житлогосп» визначило, що станом на 31.10.2015 відповідачі мають заборгованість по квартирній платі в сумі 4027,10 грн.

На неодноразові звернення підприємства щодо погашення заборгованості ніяких дій зі сторони боржника вчинено не було.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь комунального підприємства «Житлогосп» заборгованість станом на 31 жовтня 2015 року по квартирній платі за особовим рахунком НОМЕР_1 в сумі по 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні 37 копійок з кожного, а також судовий збір в сумі по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволені КП «Житлогосп» відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача - ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору міни серії НОМЕР_2 від 02.02.2000 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3,ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.39).

Відповідно до довідки, яка видана КП «Житлогосп» зазначено, що в вказаній квартирі проживають ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_7 (а.с. 4).

З матеріалів справи вбачається, що на ім'я ОСОБА_3 відкрито особовий рахунок 840344016 (а.с. 5).

Відповідно до довідки КП «Житлогосп» відповідачі як споживачі послуг за вказаною адресою свого обов'язку по своєчасній оплаті вартості житлово-комунальних послуг не виконували, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2015 року становить 4 027 грн. 10 коп. (а.с.46).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2013 року в задоволені заяви КП «Житлогосп» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за квартирну плату на суму 2201,36 грн., яка виникла станом на 01.11.2013 року.

Крім того судом першої інстанції встановлено, що між сторонами не укладено письмового договору на утримання будинку та прибудинкової території. Однак позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а відповідачі користується зазначеними послугами.

Згідно звіту КП «Житлогосп» про виконані роботи за період 01.10.2011- 30.03.15 років, 01.10.2011-31.01.2016 року на утримання будинку та прибудинкової території по вул. Червоноармійській, 44 в м. Олександрії, надані послуги: - технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем електропостачання, -теплопостачання, -водопостачання та водовідведення, зливної каналізації, поточний ремонт покрівлі, обслуговування димовентиляційних каналів, освітлення місць загального користування, прибирання прибудинкової території, вивезення та утилізація твердих побутових відходів і негабаритних відходів та інше (а.с.11, 83).

Відповідно до Постанови Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, в якій зазначено, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. При цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, порядок надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ст. 18 Закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону, встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Статті 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності ( частина перша статті 355 ЦК України) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 цього Кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 360 ЦК України зазначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів про скасування рішення Олександрійської міської ради від 23 листопада 2010 року № 29, відповідно до якого комунальне підприємство «Житлогосп» приступило до обслуговування взятого на баланс житлового фонду з 01 грудня 2010 року.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у застосуванні строків позовної давності, оскільки КП «Житлогосп» 20 грудня 2013 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за квартирну плату.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що спір розглянуто упереджено та не об'єктивно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді: