АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року,

встановила:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 кошти в розмірі 14 924 грн. 41 коп., та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 15 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2укладено договір найму квартири АДРЕСА_1.

Згідно п. 3.2.1 договору після підписання договору позивач передав відповідачу 2 700 Євро як орендну плату за шість місяців.

Строк дії договору сторонами встановлений з 01серпня 2010 рокупо 01 липня 2013 року.

Проте позивач не вселився у квартиру на підставі даного договору.

13 серпня 2010 року між ОСОБА_1та ОСОБА_2 укладено новий договір оренди квартири, та одночасно підписано акт приймання-передачі.

Згідно п. 4.1. срок дії даного договору встановлений з 15 серпня 2010 року по 15 липня 2011 року.

Відповідно до п. 3.1 місячна плата за користування квартирою складає 5 200,00 грн. чи в еквіваленті 500 Євро.

Згідно до п. 3.2.1 договору ОСОБА_3 оплатив відповідачу плату за шість місяців проживання в розмірі 2 700,00 Євро, з яких 300 Євро були сплачені позивачем по рахункам, що надала йому відповідач за комунальні послуги, які вона заборговувала комунальним службам за період до 13 серпня 2010 року.

Сторонидомовилися, що 2 700,00 Євро, які сплачені за договором оренди від 15 липня 2010 року, будуть використані наступним чином:

- 1 000,00 Євро повинні утримуватися в якості заставної суми, які згідно розпискою відповідач повинна повернути позивачу після закінчення строку договору;

- 1 700,00 Євро будуть включені у вартість орендної плати за наступні місяці.

Сторони не оспорюють вказані обставини.

Борг за житлово-комунальні послугивідповідача складав 3 770 грн. 15 коп., що на 740,00 грн. перевищує ту суму, яку він оплативза договором.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача кошти в сумі 2 700,00 Євро, еквівалент 29 349,00 грн., які не повернуті йому у якості завдатку та переплати.

Відповідно до ч. 1 с. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Вирішуючи спір, суд вірно встановив що відповідачем не належним чином виконані умови укладених договорів щодо повернення грошових коштів, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 14 924 грн. 41 коп., які складаються із залогової суми та переплати, яку здійснив позивач сплачуючи комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що заставна сума в розмірі 1 000 Євро не підлягає поверненню, оскільки відповідачем були пошкоджені деякі меблі у квартирі, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем на підтвердження вказаних обставин не надано будь-яких належних та допустимих доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що заставна сума не підлягає поверненню, оскільки позивач залишив квартиру без попередження відповідача, що передбачено п. 6.10 договору, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивач звільнив квартиру після закінчення строку договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 20 травня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

В частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук