Провадження № 4-с/761/74/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Бойко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Норки Євгена Миколайовича, зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3, про визнання неправомірними та скасування постанов; зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2015р. заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із зазначеною скаргою, в якій, з урахуванням уточненої редакції (а.с. 70-74, 109-110), просив суд:

?визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Норки Є.В. (далі по тексту - державний виконавець) від 17 жовтня 2015р. про відкриття виконавчого провадження № 49047410;

?визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 19 лютого 2016р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 49047410;

?зобов'язати державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-12176, виданого 09 січня 2015р. Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 (ІПН. НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІПН. НОМЕР_2) на користь ТОВ «Кей-Колект» () суму боргу за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2007р. в розмірі 166982,32 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 14 лютого 2012р. становить 1462220,61 грн. та судовий збір в розмірі 3219,0 грн., а всього 1465439,61 грн., із підстав пропуску стягувачем строку пред'явлення виконавчого документу до виконання;

?або в інший спосіб захистити порушені права заявника.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що на виконанні ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-12176/11, виданий 09 січня 2015р. Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» суму боргу за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2007р. в розмірі 166982,32 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 14 лютого 2012р. становить 1462220,61 грн., та судовий збір у розмірі 3219,0 грн., а всього 1465439,61 грн.

Постановою державного виконавця від 17 жовтня 2015р. відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-12176, 19 лютого 2016р. постановою державного виконавця арештовано майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. Вказані постанови заявник отримав 26 листопада 2015р. та 26 лютого 2016р. відповідно і вважає, що постановою державного виконавця від 17 жовтня 2015р. відкрите виконавче провадження поза межами встановленого законом строку пред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання, оскільки датою набрання документом законної сили зазначено 09 січня 2015р., що не відповідає дійсності. Так, за виконавчим листом №2-12176 рішення суду набрало законної сили 29 травня 2014р., а строк пред'явлення до виконання встановлений до 29 травня 2015р., а ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015р., описку в даті постановлення якої виправлено ухвалою цього ж суду від 21 жовтня 2015р., виправленні помилки, допущені при оформленні виконавчих листів № 2-12176/11, виданих Шевченківським районним судом м. Києва 09 січня 2015р. на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2013р. Зокрема, дату набрання рішенням законної сили зазначено «30.09.2013» замість «29.05.2014», строк пред'явлення до виконання зазначено «30.09.2014» замість «29.05.2015», в зв'язку з чим постанова про відкриття виконавчого провадження винесена із порушенням державним виконавцем встановленого законом порядку вирішення питань відкриття виконавчого провадження та цією постановою порушуються права заявника.

Разом з тим, постанова державного виконавця від 19 лютого 2016р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження також підлягає визнанню судом неправомірною та скасуванню.

Представник заявника заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, до судового засідання подав на адресу суду заяву про слухання справи у відсутність сторони заявника.

Державний виконавець в судовому засідання проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі, надалі у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду повідомлено не було.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду повідомлено не було, як і клопотань про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи швидкоплинність процесу із розгляду даної категорії справ, а також положення ст. 386 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної скарги за відсутності нез'явившихся осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 1) ч. 1 цієї ж статті передбачено, що відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09 січня 2015р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 2-12176/11 (провадження № 2/761/938/2013), за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» суму боргу за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2007р. в розмірі 166982,32 швейцарських франки, що за курсом НБУ станом на 14 лютого 2012р. становить 1462220,61 грн. та судовий збір у розмірі 3219,0 грн., а всього 1465439,61 грн.

17 жовтня 2015р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49047410 за вказаним виконавчим листом, боржником в якому є заявник.

Вказану постанову боржником отримано 26 листопада 2016р., що підтверджується конвертом та роздруківкою з інформації з електронного реєстру «Укрпошти» та довідкою Північного Поштамту від 02 грудня 2015р. (а.с. 6-7).

Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на момент видачі виконавчого листа по справі № 2-12176/11, виконавчі листи, видані судами на виконання рішень можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачене законом, який обчислюються із дня, наступного за днем набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ч. 5 цієї ж статті копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015р., з урахуванням внесених виправлень ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015р., які набрали законної сили, було виправлено допущені помилки при оформленні виконавчих листів № 2-12176/11, виданих Шевченківським районним судом м. Києва 09 січня 2015р. на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2013р., зокрема зазначено дату набрання рішенням законної сили «30.09.2013» замість «29.05.2014», строк пред'явлення до виконання - «30.09.2014» замість «29.05.2015».

Враховуючи зазначені та встановлені судом обставини, постанова про відкриття провадження є такою, що винесена із порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 09 січня 2015р. у справі № 2-12176/11, не проведено перед початком вчинення виконавчих дій перевірку отримання боржником копії постанови про відкриття провадження, чим обмежено права боржника, а тому, з урахуванням зазначених вище положень Закону України «Про виконавче провадження», вказана бездіяльність є такою, що порушує права та свободи боржника/заявника по справі та підлягає визнанню неправомірною.

Крім того, враховуючи, що виконавче провадження відкрито з порушенням ст.ст. 20, 22 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про необхідність визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 19 лютого 2016р. про арешт майна боржника та заборони його відчуження.

Водночас, суд не вправі зобов'язати державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки вчинення таких дій згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, в зв'язку з чим у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно положень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2013р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження). При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення».

Враховуючи те, що обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги звернення зі скаргою до суду знайшли своє підтвердження, то суд вважає, що вимога про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 17 жовтня 2015р. про відкриття виконавчого провадження № 49047410 підлягає задоволенню шляхом визнання постанови неправомірною та її скасуванню, оскільки фактично на день відкриття виконавчого провадження строк пред'явлення виконавчого листа сплинув.

Оскільки сплинув строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, що було встановлено після виправлення ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015р. помилок у виконавчих листах № 2-12176/11, то фактично підстави для проведення будь-яких виконавчих дій без вирішення питання про поновлення судом строку пред'явлення виконавчого листа до виконання відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню і вимоги скарги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною та скасування наступної постанови державного виконавця, винесеної у виконавчому провадженні № 49047410, від 19 лютого 2016р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В іншій частині скарга задоволенню не підлягає, оскільки згідно наданих у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснень, суд не має права зобов'язувати державних виконавців до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 20, 22, 25, 31, 35 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 209, 210, 293, 294, 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Норки Євгена Миколайовича, зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3, про визнання неправомірними та скасування постанов; зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Норки Євгена Миколайовича від 17 жовтня 2015р. про відкриття виконавчого провадження № 49047410.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Норки Євгена Миколайовича від 19 лютого 2016р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 49047410.

В решті скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: