Номер провадження: 22-ц/785/1827/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Фальчука В.П.

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Савранського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариством з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору оренди дійсним та зобов`язання не вчиняти перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Савранського районного суду Одеської області з позовом до ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки розміром 5,73га, яка розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району, кадастровий номер :01:001:0238, право власності на яку підтверджується державним актом серії ОД № 007853 від 29.09.2004 року. Влітку 2015 року позивач вирішив використати своє право власника на здачу земельної ділянки в оренду, однак при зібранні та підготовці відповідних документів ОСОБА_2 дізнався, що 27.07.2009 року в відділі Держземагенства у Савранському районі зареєстровано договір оренди зазначеної земельної ділянки від 01.01.2007 року, який за твердженням позивача ніби укладено між ним та відповідачем. Позивач вказує, що він не укладав зазначеного договору оренди, не підписував, жодних істотних умов спірного договору зі стороною угоди ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» не обговорював та взагалі не знав про існування вищевказаного договору до дня отримання довідки з відділу Держземагенства. Наявність спірного договору оренди землі від 01.01.2007 року, порушує законне право власника вільно розпоряджатися, користуватися та володіти належним йому нерухомим майном, з урахуванням чого позивач звернувся до суду за захистом свого права.

17.11.2015 року (а.с.24-26) до Савранського районного суду Одеської області звернувся директор ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів ОСОБА_4 із зустрічним позовом до ОСОБА_2, про визнання договору оренди дійсним та зобовязання ОСОБА_2 не перешкоджати використовувати орендовану земельну ділянку, мотивуючи це тим, що між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано. Позивач в особі свого представника в вересні 2015р. в порушення умов договору оренди, без повідомлення належним чином ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» здійснив виділення земельної ділянки в натурі та її обробіток. Строк дії договору оренди складає 10 років з дня державної реєстрації договору оренди, тобто до 27.07.2019 року. Будь-яких претензій та зауважень зі сторони орендодавця до орендаря щодо перегляду умов договору оренди не надходило. Договір укладено з дотриманням умов законодавства і він пройшов державну реєстрацію.

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 10.12.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов директора ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, представника за довіреністю ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не вчиняти будь-яких дій, які б перешкоджали Товариству з обмеженою відповідальністю «Савранський завод продовольчих товарів» користуватися земельною ділянкою розміром 5,730га, масив 2, ділянка 16, яка розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, за умовами передбаченими у договорі оренди земельної ділянки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» судові витрати у розмірі 1218 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Савранського районного суду Одеської області від 10.12.2015 року та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити, а в зустрічному позові ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Районним судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 007853 виданого 29.09.2004 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розташованої на території Осичківської сільської ради Савранського району масив 2, ділянка 16, кадастровий номер :01:001:0238, площею 5,7300га (а. с. 7).

01.01.2007 року укладено договір оренди земельної ділянки розташованої на території Осичківської сільської ради Савранського району масив 2, ділянка 16, кадастровий номер :01:001:0238, площею 5,7300 га, який було зареєстровано в відділі Держземагенства у Савранському районі 27.07.2009 року (а. с. 5-6).

ОСОБА_2 є інвалідом першої групи (а. с. 11; 12).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір дійсно було укладено представником позивача з перевищенням його повноважень, який в подальшому був погоджений позивачем. Вимога про припинення договору оренди з підстав його не укладення позивачем є необґрунтованою, договір оренди виконується на даний час, що підтверджується отримання позивачем орендної плати. Намагання визнати договір недійсним має на меті укладення нового договору оренди з іншою особою на більш вигідних для позивача умовах, без вирішення спірних питань щодо внесення змін до діючого договору оренди.

Задовольняючи вимоги заявлені у зустрічному позові про зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів у користуванні земельною ділянкою за договором оренди від 01.01.2007 року суд першої інстанції виходив з того, що згідно з актом про приймання-передачі земельної ділянки (а. с. 34) спірна земельна ділянка передана в оренду терміном на 10 років, орендар виконував та виконує умови договору оренди, шляхом сплати орендної плати на користь відповідача ОСОБА_2 ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» 22.09.2015 року звернулося до Савранського РВ ГУМВС України в Одеській області по факту незаконного захоплення спірної земельної ділянки представником первісного позивача ОСОБА_3 Виділення земельної ділянки в натурі та початок її обробітку представником ОСОБА_2 є порушенням законних прав орендаря і такі дії підлягають припиненню до закінчення строку дії договору оренди.

Проте погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що спірний договір оренди позивач особисто не підписував, що визнано представником ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів, який при цьому зазначив, що договір підписано представником позивача з перевищенням повноважень.

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів, що договір укладений саме представником ОСОБА_2 ТОВ„Савранський завод продовольчих товарів не надано, а сам ОСОБА_2 дані обставини категорично заперечує.

Суд не встановив та не зазначив у рішенні, які саме повноваження мав представник, який підписував від імені ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки від 01.01.2007 року, хто був представником ОСОБА_2 та на підставі якого документу (договір, доручення, довіреність тощо), в чому відбулося перевищення повноважень.

В засіданні судової колегії представник відповідача не заперечувала, що довіреності до договору оренди від 01.01.2007 року не додано і особа, яка підписала договір оренди земельної ділянки від імені орендодавця ОСОБА_2 не відома. Також представник відповідача пояснила, що за користування земельною ділянкою ОСОБА_2 видавалася натуроплата, яку отримував рідний брат позивача, але при цьому довіреності ОСОБА_2 від отримувача, не витребувалося.

При таких обставинах доводи представника ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів про те, що договір підписано представником позивача з перевищенням повноважень, не підтверджені доказами, тобто в юридично-процесуальному аспекті - засновані на припущеннях.

Аналогічно не підтверджено належними доказами доводи представника відповідача про те, що позивач в подальшому схвалив укладений з перевищенням повноважень договір оренди своїм представником.

Підписання особою від імені іншої особи договору оренди без довіреності або іншого документу, на підставі якого виникає представництво згідно законодавства, не є перевищенням повноважень представника, оскільки в такому випадку ніякого представництва не виникло.

Такі дії є порушенням інтересів особи від імені якої без її згоди та відома вчинені юридичні дії, на які вона нікого не уповноважувала.

Аналогічно, з урахуванням встановлених обставин не можна стверджувати, що ОСОБА_2 схвалив підписаний договір оренди тим, що приймав орендну плату, оскільки доказів, що ОСОБА_2 приймав, а особа, яка отримувала за ОСОБА_2 натуроплату діяла за його дорученням та передавала отриману натуроплату ОСОБА_2, оскільки належних доказів суду не представлено, а сам ОСОБА_2 це заперечує.

Крім того, за встановлених обставин, нарахування відповідачем орендної плати за землю позивачу впродовж 2007-2015 років, якою суд обґрунтував рішення, може свідчити лише про здійснення оплати за фактичне користування землею.

Власник земельної ділянки вправі укладати договір оренди земельної ділянки за власним волевиявленням.

Тому намагання власника земельної ділянки укласти договір оренди з приватним підприємцем ОСОБА_3, якому він довіряє, є його правом.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про те, що спірний договір було укладено представником позивача з перевищенням його повноважень, який в подальшому був погоджений позивачем та про наявність підстав для захисту прав ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів», як орендаря земельної ділянки, належної ОСОБА_2 площею 5,73 га.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

При ухваленні власного рішення апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 1ст. 16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 203 ЦК України особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Випадки недійсності правочинів встановлені ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з положень статті 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Оскільки, як встановлено, позивач ОСОБА_2 не надавав згоди на укладення між ним та відповідачем ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів договору від 01.01.2007 року оренди земельної ділянки площею 5,73 га., яка розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, яка належить йому на праві власності, тобто не здійснював вільно своє волевиявлення, як учасник правочину, позов про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки підлягає задоволенню.

Також слід задовольнити і вимоги ОСОБА_2 про зобов`язання ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів повернути земельну ділянку, як правовий наслідок недійсності правочину передбачений ст. 216 ЦК України.

У зв`язку з задоволенням первісного позову про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_2 і ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів та про зобов`язання ТОВ „Савранський завод продовольчих товарівповернути ОСОБА_2 земельну ділянку, не підлягають задоволенню вимоги зустрічного позову ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору оренди та про зобов`язання не вчиняти будь-яких дій, які б перешкоджали Товариству з обмеженою відповідальністю «Савранський завод продовольчих товарів» користуватися вказаною земельною ділянкою.

При цьому судова колегія звертає увагу, що в порядку передбаченому ст. 31 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом не уточнювалися. Судом відповідної ухвали про закриття провадження у частині вимог по справі у зв`язку з відмовою від частини вимог або про залишення без розгляду у зв`язку з поданням відповідної письмової заяви - не постановлено і тому розгляду підлягають вимоги заявлені у зустрічному позові в редакції 17.11.2015 року.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині доводів, що ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів не заявлено вимог у зустрічному позові до ОСОБА_3, оскільки це спростовується змістом резолютивної частини зустрічного позову, з якої вбачається, що ОСОБА_3 хоч і іменований представником ОСОБА_2, але виступає окремим учасником в даному випадку відповідачем, до якого заявлені відповідні вимоги.

Зустрічний позов поданий ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів 17.11.2015 року містить вимоги про визнання дійсним договору оренди та про зобов`язання не вчиняти перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01.01.2007 року, площею 5,73 га, яка розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, який укладений між ОСОБА_2 та ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів в особі ОСОБА_4 та про зобов`язання ТОВ „Савранський завод продовольчих товарів повернути ОСОБА_2 вказану земельну ділянку.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи ціна оренди за 1 рік становить грошовий еквівалент 1200 грн. Тобто вартість грошових зобов`язань за договором оренди укладеного на 10 років становить еквівалент 12000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, ціна позову складає 12000 грн. і тому у зв`язку із задоволенням вимог позивача, який є інвалідом 1-ї групи і звільнений від оплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий пропорційно задоволеним вимогам 120 грн. (12000*1%).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Савранського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 Володимировича- задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2007 року, площею 5,73 га, яка розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, який укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів в особі ОСОБА_4 (зареєстрований у Відділі Держземагентства у Савранському районі Одеської області 27.07.2009 року, кадастровий номер :01:001:0238)

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 5,73 га, яка розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :01:001:0238).

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору оренди та про зобов`язання не вчиняти перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарівв дохід держави судові витрати в сумі 120 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого судуУкраїни з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

ОСОБА_7