Справа № 461/4752/16-ц
Провадження № 4-с/461/70/16
УХВАЛА

11.08.2016

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю: представника скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 18 липня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №51681436 (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа),

в с т а н о в и в :

21 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 18 липня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №51681436 (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), в якій просить визнати оскаржувану постанову незаконною та скасувати її, а також зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року про повернення йому вилученого Львівською митницею ДФС товару бурштину в стані сировини, а також частково в обробленому стані (у вигляді обрізних, шліфованих, не полірованих заготовок різної форми для виробів), загальною вагою нетто 59025,52 г та загальною вартістю 2114031,30 грн., вилученого згідно протоколу про вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №2093/20900/15 від 05 жовтня 2015 року.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у такій та просив скаргу задоволити.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності державного виконавця на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши письмові документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що 25 квітня 2016 року Апеляційним судом Львівської області винесена постанова у справі №461/35/16-п, якою поновлено захиснику ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2016 року щодо ОСОБА_2 Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 задоволено частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2016р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України змінено. Виключено застосування додаткового стягнення у вигляді конфіскації товару, а саме: бурштину, в стані сировини, а також частково в обробленому стані (у вигляді обрізних, шліфованих, не полірованих заготовок різної форми для виробів) загальною вагою нетто 59025,52 г та загальною вартістю 2114031,30 грн., вилученого згідно протоколу про вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил № 2093/20900/15 від 05.10.2015р. та повернути даний товар ОСОБА_2 або його представнику. В решті постанову залишено без змін (а.с.10-14).

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 02 липня 2016 року та 13 липня 2016 року звертався до ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області із заявами про примусове виконання рішення суду (а.с.15-17, 18-20).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 18 липня 2016 року, в такій державний виконавець зазначає п.п.3,6 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», вказуючи, що у предявленій до примусового виконання постанові суду не зазначено найменування боржника, його місцезнаходження та ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності, а також індивідуальний номер стягувача та строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Суд вважає таке твердження державного виконавця помилковим з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчому документі зазначаються, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

З наведеного випливає, що державний виконавець вправі самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідок про індивідуальний ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності боржника та індивідуальний податковий номер стягувача.

Вищевказаний висновок суду підтверджується також правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові у справі №6-45цс14 від 21 травня 2014 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Статею 283 КУпАП врегульовано зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення та зазначено, які саме реквізити повинна містити постанова.

Як вбачається із постанови Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2016 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року у справі №461/35/16-п, такі відповідають вимогам ст.283 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Білим А.М., безпідставно та всупереч ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження, що є недопустимим з огляду на ч.5 ст.124 Конституції України.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати та зобовязати державного виконавця вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу частково, суд виходить з розяснень, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», згідно яких суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Відкриття виконавчого провадження може здійснюватися тільки державним виконавцем, саме він виносить постанову про відкриття виконавчого провадження або відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 18 липня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №51681436 (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року про повернення ОСОБА_2 вилученого у ОСОБА_2 Львівською митницею ДФС товару бурштину в стані сировини, а також частково в обробленому стані (у вигляді обрізних, шліфованих, не полірованих заготовок різної форми для виробів), загальною вагою нетто 59025,52 г та загальною вартістю 2114031,30 грн., вилученого згідно протоколу про вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №2093/20900/15 від 05 жовтня 2015 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Мисько Х.М.