Провадження номер 2/741/26/16
Справа № 741/1292/15
РІШЕННЯ

іменем України

16 лютого 2016 року Носівський районний суд в складі:

головуючого районного судді Дикого В.М.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До Носівського районного суду звернулась жителька АДРЕСА_2 ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання батьківства.

В позовній заяві позивач вказала, що з 2002 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 в АДРЕСА_1.

Від фактичного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5. Поскільки ОСОБА_4 перебував у відрядженні то не зміг подати заяву в відділ ЗАГСу як батько дитини і сина вона зареєструвала на своє прізвище.

ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи у відрядженні в місті Бердичів Житомирської області ОСОБА_4 раптово помер.

Позивач в заяві вказала, що ОСОБА_4 визнавав ОСОБА_5 своїм сином, але в зв»язку з тим, що у неї відсутні документальні докази щодо батьківства ОСОБА_5, то вона не може оформити пенсію по втраті годувальника та не може прийняти спадщину, яка належала ОСОБА_4.

У ОСОБА_4 є дві рідні сестри ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких вона виставляє відповідачами, бо вони зацікавлені у вирішенні даного спору.

В судовому засіданні позивачка просила винести рішення, яким визнати ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, пояснила, що їй відомо, що її брат ОСОБА_4 періодично їздив до якоїсь жінки в АДРЕСА_2. Їй відомо, що в тієї жінки є неповнолітній хлопчик, але на її запитання ОСОБА_4 чи являється він батьком тієї дитини брат відповідав, що він не впевнений, що являється батьком того хлопчика. З цієї причини вона не може визнати, що її брат ОСОБА_4 являється батьком ОСОБА_5. Позов вона можливо визнає, якщо вимоги позивачки підтвердить судово-генетична експертиза.

Відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_6 пояснила, що на її думку не відповідає дійсності пояснення позивачки, що у неї з ОСОБА_4 був спільний сімейний бюджет і спільно вели господарство. Відповідач пояснила, що ОСОБА_4 спільного господарства з позивачкою по справі не вів, бо в неї взагалі немає ніякого господарства. І спільного сімейного бюджету в них теж не було бо він тривалий час проводив у відрядженнях, а повертаючись з відрядження завжди їхав до матері в місто Васильків Київської області і допомогав матері по господарству до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала і дала пояснення, аналогічні поясненням відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6

За клопотанням позивачки були допитані як свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Допитана як свідок ОСОБА_7 ОСОБА_13 дала показання, що вона проживає неподалік від ОСОБА_1 і знає, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила хлопчика ОСОБА_5, батьком якого являється чоловік на ім.»я ОСОБА_9, який проявляв піклування про хлопчика.

Свідок ОСОБА_8 ОСОБА_14 дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_9 ОСОБА_15 дав показання, що він працював в одній організації з ОСОБА_4 і в розмові з ним ОСОБА_4 хвалився, що в нього є син.

Свідок ОСОБА_10 ОСОБА_16 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_1 ОСОБА_17 дала показання, що ОСОБА_4 визнавав ОСОБА_5 своїм сином і проявляв про нього піклування.

Свідок ОСОБА_12 ОСОБА_18 дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_11

За клопотанням відповідачів були допитані свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20

Свідок ОСОБА_19 ОСОБА_21 дала показання, що вона проживає в місті Васильків і неподалік від неї проживала ОСОБА_22 - мати ОСОБА_4. ОСОБА_4 являється зведеним братом її чоловіка тому вона часто провідувала ОСОБА_22. ОСОБА_4 регулярно їздив у відрядження і завжди повертався до матері, допомогав їй по господарству. За весь час вона двічі бачила ОСОБА_1 у Василькові: один раз на дні народження ОСОБА_4, а другий раз на похоронах матері ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_20 ОСОБА_23 дала показання, що вона проживає в місті Васильків. Неподалік від неї проживала ОСОБА_22- мати ОСОБА_4. ОСОБА_4 являється її зведеним братом. ОСОБА_4 регулярно їздив у відрядження і після відрядження завжди повертався до матері і допомогав їй по господарству, допомогав обробляти земельну ділянку. Щодо ОСОБА_1 то вона за всі роки всього двічі приїжджала в Васильків: один раз приїжджала на день народження ОСОБА_4, а другий раз приїжджала на похорони матері ОСОБА_4.

Вислухавши сторони, заслухавши свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що вимоги позивачки не підлягають задоволенню з слідуючих підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5. В заяві до суду позивач вказує, що ОСОБА_4 на час народження сина перебував у відрядженні тому не зміг особисто подати заяву в ЗАГС про встановлення батьківства.

Згідно ст.53 кодексу про шлюб та сім»ю України, який діяв станом на 2003 рік походження дитини від батьків, які не перебувають між собою у шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батька і матері дитини в державні органи запису актів цивільного стану.

Суд погоджується з позицією відповідачів, що за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 ОСОБА_24 мав можливість подати заяву про встановлення батьківства щодо ОСОБА_5, однак цього не зробив, що являється підтвердженням його сумнівів того хто являється батьком дитини.

Згідно ст.53 ч.3 кодексу про шлюб та сім»ю України при встановленні батьківства суд приймає до уваги спільне проживання і ведення спільного господарства матір»ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання або утримання ними дитини або докази, які з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом достовірно встановлено, що постійним місцем проживання ОСОБА_4 ОСОБА_24 було м.Васильків Київської області, а в АДРЕСА_2 він приїжджав періодично. Це визнала і позивачка по справі, яка коментуючи показання свідка ОСОБА_20 ОСОБА_23 пояснила, що ОСОБА_4 приїжджав до неї на вихідні. Щодо ведення спільного господарства то позивачка визнала, що в неї немає ніякого господарства.

В судовому засіданні за клопотанням позивачки була винесена ухвала про призначення судово-генетичної експертизи в Одеському обласному бюро судово-медичних експертиз. На проведення даної експертизи погодились і обоє відповідачів по справі. Однак в подальшому позивачка відмовилась від оплати експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач проявила непослідовність під час розгляду справи то заявляючи клопотання про призначення експертизи то відмовляючись від неї, а тому суд приходить до висновку, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог.

Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_25 суд вважає недостатнім доказом того, що ОСОБА_4 , являється батьком ОСОБА_5.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України,

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання того, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, являється батьком ОСОБА_5, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий