Справа № 405/197/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Плохотніченко Л.І.

за участю секретаря: Волошиної І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вказавши, що 25.09.2009 року між нею та відповідачем у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції було укладено шлюб.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що в період шлюбу вона народила доньку ОСОБА_3, яка проживає разом з нею, спільне сімейне життя між нею та відповідачем з причин різних поглядів на сімейне життя фактично розпалося, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Строк на примирення просила не надавати.

Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу без її участі.

Відповідач надав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі.

З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.09.2009 року між сторонами у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис № 751, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.09.2009 року, видане Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції.

Відповідно до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач народила дитину - доньку ОСОБА_3, батьками якої записано позивача та відповідача.

Спільне сімейне життя між сторонами фактично розпалося, разом не проживають, шлюб носить формальний характер, строк на примирення сторони просили не надавати.

Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тобто спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім"ї, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та їхньої малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 158, 174, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції шлюб, актовий запис № 751, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко