Провадження № 2/641/616/2016 Справа № 641/8975/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визначення порядку користування житловим приміщенням,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3, ОСОБА_1

про виділ майна в натурі, визначення порядку користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень просить визначити порядок користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, наступним чином: виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату № 5 площею 16,4кв.м., виділити у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлові кімнати № 6 площею 12,2 кв.м. та № 7 площею 16,98кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату, вбудовану шафу залишити в спільному користуванні.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2013 року належить 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1. Іншими співвласниками квартири є відповідачі. Квартира розташована на 1 поверсі п'ятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат житловою площею 45,4кв.м., серед яких 16,4кв.м., 12,2кв.м. та 16,8кв.м., а також кухні площею 5,1кв.м., вбиральні площею 0,9кв.м., ванної кімнати площею 2кв.м., коридору площею 6кв.м. та вбудованої шафи площею 1,6кв.м. Загальна площа квартири складає 61кв.м. Між нею та відповідачами існують протиріччя з питань користування та володіння спільним майном, відповідачі у добровільному порядку відмовляються вирішити питання про порядок користування квартирою.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. При цьому, зазначають, що розмір кімнати, яку просить виділити собі у користування позивач, найбільш наближений до розміру її частки у праві власності на квартиру.

ОСОБА_2 з первісним позовом не погодився та звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в якій з урахуванням уточнень просить виділити ОСОБА_2 в натурі частку майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в разі неможливості виділити в натурі вищезазначене майно визначити порядок користування житловим приміщенням наступним чином: виділити у користування ОСОБА_2 житлові кімнати № 6 та № 7 загальною площею 29кв.м., житлову кімнату № 5 площею 16,4кв.м. виділити у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3, кухню, коридор, ванну кімнату, вбудовану шафу залишити в спільному користуванні.

В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Фактично у вказаній квартирі проживає та мешкає ОСОБА_2 разом з дружиною та ОСОБА_3, яка приходиться йому матір'ю. Відповідач ОСОБА_1 у вказаній квартирі фактично не мешкає, але має ключі та доступ до останньої. Фактично проживає за іншою адресою, де має інше житло. Будь-які особисті речі ОСОБА_1 у спірній квартирі відсутні. Виділити частки із майна, що є у спільній частковій власності неможливо, оскільки загальна житлова площа, яка може бути поділена складає 45,4м.2. На частку ОСОБА_1 приходиться 15,13кв.м.; на частку ОСОБА_3 - 11,35кв.м та на частку ОСОБА_2 - 18,92кв.м. Оскільки він мешкає у квартирі з сім'єю, має протилежну стать від своєї матері та відповідача ОСОБА_1 та фактично не може мешкати разом з сім'єю у прохідній кімнаті №7, відповідач по справі ОСОБА_1 має інше житлове приміщення, де фактично і мешкає, вважає, що виділити частки із майна, що є у спільній частковій власності, неможливо. Втім можливо встановити порядок користування спільною частковою власністю, надавши ОСОБА_2 у користування кімнати №6 та №7 загальною площею 29кв.м., залишивши кімнату №5 у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та залишивши у спільному користуванні місця спільного користування: кухню, вбиральні, коридор, ванну, вбудовані шафи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 зустрічний позов підтримав, просить його задовольнити, а в задоволенні первісного позову відмовити. Додатково зазначив, що на теперішній час у нього народилась дитина, його сім'я складається з трьох осіб, фактично вони проживають у спірній квартирі. З матір'ю у нього склались неприязні стосунки, а тому він не має змоги проживати з нею у суміжних (прохідних) кімнатах.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 проти визначеного ОСОБА_2 порядку користування квартирою заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення уточнених первісних та зустрічних позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що квартира №34, розташована за адресою: пров. Пілотів, 1-А, м. Харків, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Так, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2013 року ОСОБА_1 належить 1/3 частка вказаної квартири; ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2007 року - 1/4 частка квартири, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2007 року - 1/4 частка квартири та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2013року - 1/6 частка квартири (всього ОСОБА_2 належить 5/12 частки квартири).

У відповідності до технічного паспорту на квартиру №34, яка знаходиться за адресою: пров. Пілотів, 1-А, м. Харків, квартира розташована на 1 поверсі п'ятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат житловою площею 45,4кв.м., серед яких 1-а кімната 16,4кв.м., 2-а кімната 12,2кв.м. та 3-а кімната 16,8кв.м., а також кухні площею 5,1кв.м., вбиральні площею 0,9кв.м., ванної кімнати площею 2кв.м., коридору площею 6кв.м. та вбудованої шафи площею 1,6кв.м. Загальна площа квартири складає 61кв.м.

Як вбачається з технічного паспорту на квартиру, кімната площею 16,4 кв.м. є окремою, у ній розташована вбудована шафа площею 0,3кв.м. Кімната площею 16,8кв.м. є прохідною, з неї облаштовано вхід до кімнати площею 12,2кв.м., в якій розташовані три вбудовані шафи площею 0,5кв.м., 0,5кв.м. та 0,3кв.м. відповідно.

З урахуванням часток співвласників та технічних характеристик квартири на частку ОСОБА_1 припадає 15,13 кв.м. житлової площі (20,3кв.м. загальної площі), на частку ОСОБА_2 - 18,92 кв.м. житлової площі (25,41кв.м. загальної площі), на частку ОСОБА_3 - 11,35 кв.м. житлової площі (15,25кв.м. загальної площі).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В іншому разі може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

У зустрічному позові ОСОБА_2, серед іншого, просить виділити в натурі його частку майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Для вирішення питання: "Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до часток співвласників (якщо поділ неможливий, то вказати причини)?" за клопотанням ОСОБА_2 ухвалою Комінтернівського районного суду м. харкова від 19.05.2016 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза.

У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6214 від 28.09.2016 року технічно неможливо відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) квартири №34, яка знаходиться за адресою: пров. Пілотів, 1-А, м. Харків, відповідно до часток співвласників.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 в частині вимоги про виділення йому в натурі частки майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, оскільки такий виділ провести неможливо.

Відносно визначення порядку користування спірною квартирою суд зазначає наступне.

У первісному та зустрічному позові сторони запропонували два варіанти встановлення порядку користування квартирою. Згідно першого варіанту (запропонованого ОСОБА_1Г.) виділяється їй у користування житлова кімната № 5 площею 16,4кв.м., у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - житлові кімнати № 6 площею 12,2 кв.м. та № 7 площею 16,98кв.м., кухня, коридор, ванна кімната, вбудовані шафи залишаються в спільному користуванні. Згідно другому варіанту (запропонованому ОСОБА_2В.) йому у користування виділяються кімнати №6 та № 7 загальною площею 29кв.м., кімната № 5 залишається у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_1, у спільному користуванні всіх співвласників залишаються місця спільного користування: кухня, вбиральня, коридор, ванна, вбудовані шафи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні на виконання приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України учасникам процесу судом роз'яснено їх право заявити клопотання про призначення будівельної експертизи для визначення можливих варіантів порядку користування квартирою, роз'яснено наслідки неподання сторонами клопотання про проведення експертизи.

До матеріалів справи представниками сторін подані письмові заяви про недоцільність проведення такої експертизи, а тому суд при вирішенні справи виходить з варіантів порядку користування квартирою, запропонованих ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Як вбачається з технічного паспорту на квартиру, кімната площею 16,4 кв.м. є окремою, у ній розташована вбудована шафа площею 0,3кв.м. Кімната площею 16,8кв.м. є прохідною, з неї облаштовано вхід до кімнати площею 12,2кв.м., в якій розташовані три вбудовані шафи площею 0,5кв.м., 0,5кв.м. та 0,3кв.м. відповідно.

ОСОБА_1 просить виділити їй у користування кімнату площею 16,4 кв.м., що на 1,27кв.м. більше, ніж припадає на її частку у праві власності. Крім того, у кімнаті площею 16,4 кв.м. розташована вбудована шафа, яку ОСОБА_1 просить залишити у спільному користуванні, однак доступ до якої у разі виділення кімнати саме їй, для інших співвласників буде обмежений. Крім того, співвласник ОСОБА_2 заперечує проти проживання його родини у суміжній з ОСОБА_3 кімнатою, оскільки на цей час у них склалися неприязні стосунки. Також суд зазначає, що на частку ОСОБА_2 припадає 18,92 кв.м. житлової площі, а внаслідок застосування порядку, запропонованого ОСОБА_1, його частка значно зменшиться.

При цьому, суд враховує, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 17.02.2016 року по справі 6-1500цс15, яка є обов'язковою до застосування судами України, щодо спорів, які виникають з приводу встановлення порядку користування жилим приміщенням, роз'яснено, що потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх права як власників.

Однак, на теперішній час виділити окремі кімнати кожному зі співвласників, без перепланування квартири № 34, немає можливості., оскільки кімната № 7 площею 16,8кв.м. є прохідною. Крім того, буде обмежено іншим співвласникам доступ до вбудованої шафи, яка знаходиться у спільному користуванні всіх співвласників.

Відносно порядку користування, запропонованого ОСОБА_2, суд зазначає, що у разі виділення йому кімнат площею 16,8кв.м. та кімнати площею 12,2кв.м. (загальна площа 29кв.м.) це буде значно перевищувати його частку у праві на квартиру. Крім того, у кімнаті площею 12,2кв.м. розташовані три вбудовані шафи площею 0,5кв.м., 0,5кв.м. та 0,3кв.м. відповідно, які ОСОБА_2 просить залишити у спільному користуванні, однак доступ до яких у разі виділення кімнати саме йому, для інших співвласників буде обмежений. Також у судовому засіданні з'ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не є родичами, а тому запропоноване ОСОБА_2 їх сумісне проживання в одній кімнаті є необґрунтованим.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не проживає у спірній квартирі, оскільки наявність іншого житла не позбавляє власника права користування майном, яке належить особі на праві власності.

Посилання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на той факт, що у спірній квартирі ОСОБА_2 проживає з дружиною та дитиною, а тому йому має бути виділена більша житлова площа, є безпідставними, оскільки порядок користування встановлюється між співвласниками квартири.

Таким чином, а ні порядок, запропонований ОСОБА_1, а ні порядок, запропонований ОСОБА_2, за відсутності проведення будівельної експертизи, визначення варіантів перепланування кімнати № 7 в окрему кімнату, не може надати суду можливість захистити права кожного зі співвласників квартири, а тому вимоги первісного позову та вимоги зустрічного позову в частині визначення порядку користування квартирою задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до приписів ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6