Справа № 739/1870/15-ц
Номер провадження 2/739/19/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Наполова М.І.,

секретаря - Неживець К.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -

ОСОБА_2,

відповідача -ОСОБА_3

представника відповідача -

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання гаражу об'єктом права спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання розташованого по АДРЕСА_3 гаражу з підсобним приміщенням об'єктом права спільної сумісної власності.

Заявлені позовні вимоги позивач мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачем вони набули у власність квартиру АДРЕСА_1, на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2000 року. Разом з квартирою сторонам було продано і не добудований гараж, який знаходився не далеко від будинку. За власний кошт вони з відповідачем добудували розташований по АДРЕСА_3 гараж та здійснювали його експлуатацію. Але на час звернення з позовом до суду право власності ні за ким із сторін не зареєстроване. Правовими підставами свого звернення до суду позивач вказала ст. 22 КпШС Української PCP, ст.ст. 60, ч.1, 63, 68, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16, 365, 391 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні:

позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача, ОСОБА_2 висловився про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав.

Представник відповідача, ОСОБА_4 висловився про необхідність відмови у задоволенні позову через безпідставність заявлених позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, представників сторін та дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав:

згідно з положеннями ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно з вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести, а згідно припису ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем вказані норми процесуального закону не виконано. Так, як в обґрунтування позовних вимог у позовній заяві так і в судовому засіданні позивач зазначала, що під час перебування у шлюбу, на підставі нотаріально посвідченого Договору від 28.03.2000 року купівлі-продажу квартири, вона з відповідачем набули право власності на квартиру АДРЕСА_2. Разом з квартирою їм, сторонам у справі, було продано і не добудований гараж, який знаходився по АДРЕСА_1 не далеко від будинку в якому сторони купили квартиру. За власний кошт сторін вказаний гараж було добудовано та розпочато його експлуатацію. Проте, вказана обставина не доведена позивачем. Навпаки, судом беззастережно встановлено, що 28 березня 2000 року сторони купили виключно квартиру АДРЕСА_2, оскільки договір від 28.03.2000 року купівлі -продажу квартири АДРЕСА_2 не містить жодної інформації щодо продажу гаражу. За таких обставин, добудований сторонами під час перебування у шлюбі та розташований по АДРЕСА_3 з підсобним приміщенням - є самочинним будівництвомєєє. А відтак - застосування судового захисту є неможливим, а посилання позивача на ст. 60 СК України, п.23 Постанови від 21 грудня 2007 року N11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вказану в постановах від 20.06.2012 року в справі № 6-56 цс-12 та від 15.05.2013 року в справі №6-37 цс-13 правову позицію Верховного Суду України є безпідставною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,10,27,60, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання розташованого по АДРЕСА_3 капітального гаражу загальною площею 21,8 м.кв. з підсобним приміщенням площею 8,1 м.кв. об'єктом права спільної сумісної власності - В І Д М О В И Т И.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.І. Наполов.