Єдиний унікальний номер 233/217/16-ц Номер провадження 22-ц/775/509/2016
головуючий в I інстанції Малінов О.С.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2016 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Груіцької Л.О., Папоян В.В.

за участі секретаря судового засідання Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Комунальної установи «Станція переливання крові м. Макіївки» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В заяві поданій до суду 18 січня 2016 року ОСОБА_1 просила видати наказ про стягнення із Комунальної установи «Станція переливання крові м. Макіївки» /надалі Установа/ нараховану і невиплачену заробітну плату за період з червня 2014 року по лютий 2015 року, а також компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 32908,16 грн.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2016 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу в звязку з тим, що заявлено дві взаємоповязані вимоги, окремий розгляд яких є неможливий, одну з яких не передбачено статтею 96 Цивільного процесуального кодексу України /надалі ЦПК України/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд порушив норми процесуального права та дійшов безпідставного висновку про те що заявлені вимоги є взаємоповязаними та їх окремий розгляд неможливий, та суд не розглянув вимоги що підлягали розгляду в наказному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, за відсутності заявника, його представника та представника Установи повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи телефонограми, судова колегія, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Тобто в наведеній нормі мова йде про можливість видачі судового наказу на всі суми які входить до структури заробітної плати.

Як вбачається із наявної у справі заяви ОСОБА_1 заявлено вимоги як про стягнення заборгованості із заробітної плати так і компенсації за невикористану відпустку.

Та вірні висновки суду про те, що компенсація за невикористану відпустку не входить до структури заробітної плати /ст. 2 Закону України «Про оплату праці»/.

У той же час, згідно пункту 8 постанови N 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" /надалі Постанова № 14/ якщо у заяві про видачу судового наказу об'єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, - вирішує питання про відкриття наказного провадження.

Та суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу (частина п'ята статті 100 ЦПК), коли такі вимоги між собою взаємопов'язані та окремий їх розгляд неможливий.

Наведених вимог закону суд не врахував та не мотивував своїх висновків щодо того, у звязку з чим неможливий окремий розгляд вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, яким чином зазначені вимоги взаємоповязані, та фактично не вирішив питання про відкриття наказного провадження щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, відмовляючи у прийнятті заяви з підстав наведених у статтях 96, 100 ЦПК України неправильно застосував норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про відмову в прийнятті заяви про видачу судового наказу з підстав наведених в ухвалі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і передати питання про прийняття заяви про видачу судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2016 року скасувати і передати питання про прийняття заяви про видачу судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: