У Х В А Л А

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й ОСОБА_6, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й ОСОБА_6, до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_7, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_8, приватний нотаріус Гандабура Галина Петрівна, про визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів, акта про реалізацію арештованого нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й ОСОБА_6, відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 12 серпня

2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й

ОСОБА_6, задоволено: визнано недійсним протокол проведення прилюдних торгів з реалізації 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_10; визнано недійсним акт державного виконавця від 9 серпня 2012 року про реалізацію 49/100 часток зазначеного житлового будинку; визнано недійсним свідоцтво про придбання з прилюдних торгів 49/100 часток цього житлового будинку, що видане 10 серпня 2012 року ОСОБА_7 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П.; вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено, рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 12 серпня 2015 року скасовано та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від

18 червня 2015 року.

6 січня 2016 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й ОСОБА_6, із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада

2015 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 16, 182, 331, 364 ЦК України, статті 152 ЖК Української РСР та статей 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013 року та 17 грудня 2014 року, а також постанови Верховного Суду України від

18 вересня 2013 року, 22 квітня, 3 червня й 25 листопада 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й

ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанцій, виходив з того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2013 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_10 до Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції, ПП «Нива-В.Ш.», ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - ОСОБА_8, про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності; зазначеним судовим рішенням установлено, що

ОСОБА_10 своїх обов'язків щодо погашення боргу не виконала, їй достовірно було відомо про виконавче провадження, про що вона підтвердила особисто в судовому засіданні, своїми правами в процесі виконання виконавчого листа не скористалася, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи виконавчої служби в установленому законом порядку не оскаржувала; після всіх відрахувань, отриманих від реалізації майна боржника, залишок коштів, які підлягали поверненню боржниці

ОСОБА_10, склав 198 тис. 570 грн 80 коп. і знаходився на депозитному рахунку Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ; 26 вересня

2012 року ОСОБА_10 надала Шевченківському ВДВС реквізити з номером свого рахунка для перерахування залишку суми від реалізації її майна і 27 вересня 2012 року кошти їй були перераховані; права позивачки та її малолітніх дітей на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 є похідними від відповідних прав

ОСОБА_8, до якого вони вселились та який залишається власником

51/100 часток будинку із відповідно визначеними судом приміщеннями; позивачки та її малолітні діти продовжують користуватись 51/100 часток будинку, тому їх права не порушені.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013 року, надана заявницею для порівняння, не може бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справі рішення і направив справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою від 17 грудня 2014 року суд касаційної інстанції залишив без змін рішення апеляційного суду, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно виходячи з того, що право власності на нерухоме майно з виділенням частки в натурі за відповідачем зареєстровано не було, а тому не виникло.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником як приклад неоднакового застосування судами норм матеріального права, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

У наданих для порівняння постановах Верховного Суду України містяться висновки про те, що:

- проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює (постанова від 25 листопада 2015 року);

- прилюдні торги, які відбулися 16 травня 2013 року були фактично третіми, що суперечить Тимчасовому положенню про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5

(далі - Тимчасове положення) (у редакції, яка була чинною на час проведення торгів), яким передбачено виключно перші та повторні торги. Крім того, судами встановлено, що гарантійний внесок за участь у торгах одним з їх учасників було сплачено після закінчення самих прилюдних торгів, що також є порушенням Тимчасового положення. За таких обставин висновки суду про правомірність процедури проведення прилюдних торгів, які відбулися

16 травня 2013 року, і на яких відбувся продаж майна не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону (постанова від 3 червня 2015 року);

- проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною відповідно до звіту про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження»; пунктів 3.2, 3.4 зазначеного Тимчасового положення (постанова від 22 квітня 2015 року);

- висновки суду про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частин внутрішнього об'єму цієї будівлі (окремих кімнат, приміщень загального користування: коридорів, душових) без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цих часток з об'єкта нерухомого майна й набуття ними статусу об'єкта цивільних прав не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону (постанова від 18 вересня 2013 року).

При цьому у справах, в яких прийнято Верховним Судом України зазначені постанови встановлено інші фактичні обставини ніж у справі, рішення в якій просить переглянути заявниця.

Порівняння змісту зазначених постанов Верховного Суду України зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й ОСОБА_6, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й ОСОБА_6, до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_7, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_8, приватний нотаріус Гандабура Галина Петрівна, про визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів, акта про реалізацію арештованого нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів за заявою ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 й ОСОБА_6, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін