Справа № 712/9024/16-ц
Провадження № 2/712/2117/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Троян Т.Є.

при секретарі Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

04.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, в обгунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_4, та ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його матір ОСОБА_5 Після смерті батьків залишилось майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, де останні проживали та були зареєстровані до дня смерті.

На час смерті своїх батьків ОСОБА_1 проживав разом з ними за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті батьків Позивач у встановлений законом строк подав заяви про прийняття спадщини до Першої Черкаської державної нотаріальної контори.

Заповіти спадкодавцями не складались. Спадкоємцем першої черги є також сестра Позивача ОСОБА_3, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь свого брата ОСОБА_1

Однак при зверненні Позивача до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з питання видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом, як єдиному спадкоємцю нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вище зазначене домоволодіння.

Тому позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_1 що залишилось після смерті його батьків.

В судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_6 позов підтримали повністю та просили задоволити.

Представник відповідача Черкаської міської ради в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Третя особа ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа Перша черкаська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. У вирішенні справи покладалися на компетентність суду.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.02.2009 року видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції,актовий запис № 383.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла матір позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.02.2006 року, актовий запис № 365 виданий відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишилось майно, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, де останні проживали та були зареєстровані до дня смерті.

На час смерті своїх батьків - спадкодавців за законом ОСОБА_1 проживав разом з ними за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Дахнівський» від 31.10.2016 року № 778, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з дня народження з 1970 року та по теперішній час постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після смерті батьків Позивач у встановлений законом строк подав заяви від 03.12.2003 року та від 21.06.2006 р. про прийняття спадщини до Першої Черкаської державної нотаріальної контори.

Заповіти спадкодавцями не складались. Спадкоємцем першої черги є також сестра Позивача ОСОБА_3

Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.12.2008 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на: 2/3 грошових вкладів з належними процентами, компенсаціями та сертифікатами, що знаходяться в Соснівському відділі Ощадбанку № 220/09 м. Черкаси рахунки № НОМЕР_1, НОМЕР_2, які належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про права на спадщину, виданого Першою черкаською державно нотаріально конторою 03.12.2003 року: земельну ділянку площею 2,25 га, розташовану на території Новодмитрівської сільської ради Черкаської області, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого Новодмитрівською сільською радою 24.02.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НОМЕР_4. Позов в частині вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

В липні 2016 року позивач звернувся до Першої черкаської нотаріальної контори з приводу реалізації спадкових прав після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Як вбачається з листа завідувача Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. № 604/02-14 від 29.07.2016р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок у відмові зазначено, що як вбачається з наданих позивачем документів та довідки КП ЧООБТІ від 23.06.2016 року № 3575 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 не зареєстроване, і відповідно право власності померлих при житті не виникло оскільки вони не отримали правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно.

Стаття 49 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус або інша посадова особа, які здійснюють нотаріальні дії, відмовляють у здійсненні нотаріальної дії, якщо, зокрема здійснення такої дії суперечить закону. Нотаріус не приймає для здійснення нотаріальних документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства та на прохання особи, якому відмовлено у здійсненні нотаріальної дії, повинні викласти підстави відмови у письмовій формі.

Пунктом 216 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, довідку відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Відповідно до висновку КП ЧООБТІ про реєстрацію (перереєстрацію) документів на право користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 розміром по фактичному користуванню 552 кв.м., право користування зареєстровано за ОСОБА_4.

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 24.04.1990 року № 89/1 та додатком до нього були встановлені обміри земель в АДРЕСА_1

Між тим, як вбачається з даних технічного паспорта та довідки КП ЧООБТІ № 3575о від 23.06.2016р., право власності на спірне домоволодіння не зареєстровано, що було також підтверджено самим позивачем в судовому засіданні, будинок, побудований спадкодавцями без відповідного дозволу та затвердженого проекту, будинок не був прийнятий до експлуатації, у зв'язку з чим, спадкодавці за життя не отримали на нього правовстановлюючі документи і не набули на нього права власності.

Так, за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; при будівництві допущено істотні порушення будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

На думку суду, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування.

Таким чином, задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (ч.ч. 3,5 ст. 376 ЦК України).

Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на імя спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» - право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

За змістом зазначених роз'яснень - спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (ч.ч. 3,5 ст. 376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до ч.ч. 3,5 ст. 376 ЦК України, на думку суду є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм ст.ст. 1216,1218 ЦК України і може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу (ст. 37 ЦПК України), якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер.

При цьому, рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; ступінь готовності самочинного будівництва; чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; в якому році було зведено самочинні будівлі; відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити, чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на обєкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями державними приймальними або державними технічними; по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Крім того, ст.ст. 3,6,15,18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1878-VI від 11.02.2010 р. передбачено що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно.

Права не нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

Аналізуючи приписи статті 1218 ЦК України, суд дійшов висновку, що до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець, і які належали йому на законних підставах, тому, не набуття права власності на річ спадкодавцем не дає законних підстав для виникнення такого права у спадкоємців померлого.

Під час розгляду справи судом встановлено, що за життя спадкодавці не оформили належним чином своє право власності на спірний будинок і відповідно не ввели його до експлуатації, не отримали свідоцтво про право власності на нього, не зареєстрували його у встановленому законом порядку належним чином, у звязку з чим, позивачу було правомірно відмовлено нотаріусом після його звернення до нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу на будинок.

З урахуванням вищевикладених норм законодавства, на думку суду, вказаний вище будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 не є предметом спадкової маси і до складу спадщини не входить.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, жодних належних доказів про належність земельної ділянки та будинку, який розташований на ній, позивачем не було надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що 26.05.2015 р. набрав чинності «Порядок прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт», який запроваджує так звану «будівельну амністію» і яким передбачений безплатний та швидкий спосіб легалізувати самочинне будівництво, якщо будівельні роботи проводилися в період з 5 серпня 1992 р. по 12 березня 2011 р., на підставі якого позивач має право оформити відповідні правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на вищевказаний будинок в позасудовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 376, 1216, 1218, 1261 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є.Троян