Єдиний унікальний номер 719/289/16-ц
Номер провадження 2/719/125/16
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

секретаря Матковської А.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новодністровськ, Чернівецької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та Сокирянський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням і зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та Сокирянський районний сектор УДМС України в Чернівецькій області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням і зняття з реєстрації.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона, є власником ? частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, в якій також зареєстровані: її донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, співвласник квартири і колишній чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та його батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що відповідач, який зареєстрований з 05.05.2014 року за вищевказаною адресою, у квартирі фактично ніколи не проживав. Натомість, його фактичне місце проживання є с. Селище, Сокирянського р-ну, Чернівецької обл.

Реєстрація ОСОБА_2 у даній квартирі створює позивачу незручності, оскільки унеможливлює оформити субсидію в належному розмірі.

Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, письмових заяв та повідомлень про відкладення або неможливість участі в судовому засіданні до суду не подав. Однак надіслав на адресу суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких вказав, що перебуває на тривалому лікуванні, а його батько ОСОБА_2 працює за кордоном. Окрім того, зазначив, що квартира, в якій зареєстрований відповідач, була придбана ним за власні кошти, а інше житло у нього відсутнє. Вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 ЖК України ОСОБА_2 має право проживати в квартирі №62 в будинку 5 в мікрорайоні «Сонячний» у м. Новодністровськ, тим більше, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають в окремій кімнаті.

Представник третьої особи - завідувач Сокирянського районного сектору УДМС України в Чернівецькій області ОСОБА_5, в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач, був належним чином повідомлений по місцю реєстрації, у судове засідання не зявився, проте, як вбачається із його письмових заперечень, зі змістом позовної заяви був ознайомлений. Так, відповідач зазначив, що позов не визнає, оскільки фактично квартира була придбана та облаштована за його власні кошти, а іншого житла у нього немає. Окрім того, вважає, що не проживав в квартирі сторін понад рік з поважних причин, оскільки весь цей час перебував за кордоном, щоб заробити кошти на лікування ОСОБА_3, який має онкологічне захворювання, що потребує значних коштів на лікування.

За таких обставин, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її доводи та міркування, покази свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ? частина двокімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, а інші частина квартири, зокрема ?, - третій особі ОСОБА_3, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6, 34-40).

Позивач, її донька, третя особа та відповідач зареєстровані за адресою - м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою-випискою з домової книги про склад сімї та реєстрацію № 631 від 05.08.2016 року, виданою начальником відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області ОСОБА_6 (а.с. 7).

Згідно актів обстеження на предмет проживання (а.с. 8-22), ОСОБА_2 з 31 липня 2015 року до 28 жовтня 2016 року включно за адресою - м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, не проживав, що підтверджується підписами на вищевказаних актах депутата Новодністровської міської ради, юриста КП «Новодністровський житловик» та мешканців сусідніх квартир.

Окрім того, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, які входили до складу комісії, що складала акти про відсутність ОСОБА_2 за місцем реєстрації, показали, що останній ніколи у вищевказаній квартирі не проживав, а лише навідувався до свого сина, колишньої невістки та онучки. Натомість, ОСОБА_3 проживав за даною адресою лише до червня 2014 року.

Також, свідок ОСОБА_9, що являється рідною сестрою позивача, зазначила, що із відповідачем перебувала у дружніх відносинах, проте останній ніколи не проживав в квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, натомість ОСОБА_2 має у своєму володінні будинок в с. Селище, Сокирянського району, в якому постійно проживав до сьогоднішнього дня. Окрім того, свідок підтвердила, що відповідач досить тривалий час перебуває за кордоном і виїхав туди ще до 2006 року, а тому його перебування за кордоном не повязано виключно із хворобою сина, жодних особистих речей відповідача ОСОБА_9 в квартирі позивача ніколи не бачила, при цьому неодноразово навідувалась в гості до ОСОБА_2 у його будинок в с. Селище, Сокирянського району.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказані положення закріплені також у ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положення частини 1 ст. 321 ЦК України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У п. 2 ч. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року розяснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Права членів сімї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Враховуючи викладені вимоги закону та встановлені судом обставини, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2, який являється колишнім членом сімї позивача, без поважних причин, понад один рік не проживав у квартирі за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, ? частина якої належить позивачу на праві приватної власності, а тому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача та третьої особи ОСОБА_3 стосовно того, що відповідач являється фактичним власником квартири, в якій зареєстрований та проживав там до хвороби свого сина, оскільки надані ним письмові пояснення спростовуються показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7, актами обстеження на предмет проживання (а.с. 8-22) та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6, 34-40).

Статті 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оскільки із копій документів (а.с.70-73), що були надані відповідачем на іноземній мові, неможливо встановити зміст останніх, суд дійшов висновку, що дані копії документів являються неналежними доказами на підтвердження надсилання коштів на лікування сина відповідача, а тому не бере їх до уваги. Натомість, як вбачається із наданих третьою особою копій квитанцій, рахунків та замовлень (а.с. 56-64), ОСОБА_3 особисто оплачував витрати на обстеження та купівлю медикаментів.

Відтак, суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимим доказами факту проживання у вищевказаній квартирі до виїзду за кордон, а також поважності причин непроживання в даній квартирі позивача понад один рік, що свідчить про втрату ОСОБА_2 інтересу до квартири.

А тому, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача знятись з реєстрації та у разі відмови відповідача добровільно знятися з реєстрації або незняття його добровільно з реєстраційного обліку напротязі 10-ти діб після набрання чинності рішення суду зобовязати третю особу Сокирянський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області зняти з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 2 п.11 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. В такому випадку суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач

відповідальним за це.

За правилами ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

На виконання вищевказаного закону, 02.03.2016 року Кабінет міністрів України прийняв постанову № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», якою затверджено «Правила реєстрації місця проживання».

Згідно п. 3 вищезазначеного документу, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

За змістом п. 8 «Правил реєстрації місця проживання», документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобовязання зняти з реєстрації відповідача є передчасною, так як право ОСОБА_1 на час звернення до суду порушене не було.

Окрім того, суд зазначає, що позовна вимога не може бути предявлена з умовою виконання або до третьої особи без самостійних вимог, а також враховуючи ту обставину, що відповідно до вимог чинного законодавства на сьогоднішній день Сокирянський районний сектор УДМС України в Чернівецькій області не наділений повноваженнями щодо зняття з реєстрації фізичних осіб, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Частина 1 ст. 88 ЦПК України визначає, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223-228, 233, 294, 296 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та Сокирянський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням і зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії КР № 916759, виданий Сокирянським РВ УМВС України 23.10.2006 року, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, - судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

СУДДЯ