Справа №265/7861/15-ц
Провадження №2/265/341/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А. В.,

при секретраі ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, де третьою особою є Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі - продажу належить квартира АДРЕСА_1. Крім неї в будинку зареєстровані також відповідачі, а саме її дочка ОСОБА_3, малолітня онука ОСОБА_4 Протягом 2014-2015 років в належній їй квартирі не проживають, їх речі у житлі відсутні, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням вказаної квартири. Крім того, відповідачі виїхали за межі України, на територію Російської Федерації, де отримали свідоцтво про надання тимчасового притулку. За захистом своїх порушених прав звертається до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не прибула, надавши заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідно до інформації, одержаної в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м.Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_1. На вказану адресу судом неодноразово надсилалися судові повістки про виклик. Однак, у призначений час відповідач ОСОБА_3, яка також є законним представником малолітньої ОСОБА_4 не з'явилася.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 23 грудня 2015 року, посвідченої нотаріусом Краснодонського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідач не заперечує проти розгляду справи у її відсутність.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради до судового засідання не зявилась, надавши клопотання про розгляд справи за її відсутність, просить при винесенні рішення максимально врахувати інтереси дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20416567 від 30 вересня 2008 року, ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі продажу № 4775 від 13 вересня 2008 року.

Судом встановлено, що члени сімї ОСОБА_2, а саме: дочка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перестали користуватися спірною квартирою з квітня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач ОСОБА_3 та її малолітня дитина ОСОБА_4 набули рівного з позивачем ОСОБА_2 права користування спірною квартирою, як передбачено ч.2 ст.65 ЖК України, оскільки вселилася до спірної квартири як інша особа за згодою наймача.

Докази того, що відповідач ОСОБА_3 після вселення до спірної кварти, несла витрати з плати за користування житлом та плати за комунальні послуги разом з позивачем ОСОБА_2 суду не надані.

Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до акту складеним 03 грудня 2015 року житлово комунальним підприємством «Східна», ОСОБА_3, ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживають з квітня 2014 року.

Докази того, що відповідач ОСОБА_3 та її малолітня дитина з поважних причин не проживають у спірній квартирі суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 є особою, що втратила право користування спірною квартирою, оскільки не проживає в ній понад строки, встановлені ст.71 ЖК України.

Щодо малолітньої ОСОБА_4 то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. При цьому ч.4 цієї статті передбачає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до інформації, одержаної судом в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м.Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, інформація про реєстрацію ОСОБА_4 у спірній квартирі відсутня.

Таким чином, суд робить висновок, що підстав для визнання малолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

2. Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3.

3. В іншій частини в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

5. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя