Справа № 611/985/16-ц
Провадження № 2/611/471/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря - Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Барвінкове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

02 листопада ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтуванні позову зазначає, що 07 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у борг 180 000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути їх позивачу до 07 квітня 2016 року. Договір був укладений в простій письмовій формі, на його підтвердження відповідачем надана розписка.

27 травня 2016 року ОСОБА_3 частково, у сумі 50 000 гривень, борг повернув. Про що відповідачем була надана розписка, відповідно до якої, станом на 27.05.2016, борг складає 130 000 гривень.

Оскільки своїх зобов'язань за договором позики від 07 жовтня 2016 року ОСОБА_3 не виконує, в зв'язку з чим змушений звернутися до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача в судовому порядку грошові кошти у сумі 140 476 гривень 45 копійок.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.

Відповідач в судове засідання не з'явився також, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав повністю.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 взяв у позику у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 180 000 гривень, з кінцевим терміном повернення 07 квітня 2016 року (а.с.13).

27 травня 2016 року відповідач частину боргу, а саме 50 000 гривень, повернув. У зв'язку з чим, станом на 27 травня 2015 року сума боргу становить 130 000 гривень (а.с.14).

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як визначено ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Статтею 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Оскільки оригінал розписки наданий позивачем для приєднання до матеріалів справи, борг відповідачем не повернутий .

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка дають суду підстави для повного задоволення заявлених позивачем вимог, а отже стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 140 476 гривень 45 копійок з урахуванням самої боргової суми - 130 000 гривень, трьох процентів річних за користування грошових коштів, що складає - 2 442 гривень 74 копійок, та суми інфляційного збільшення -8033 гривень 71 копійка.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 1 425,83 грн. (а.с.1,2).

А тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, заборгованість в сумі 140476 (сто сорок тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 45 (сорок п'ять) копійок та понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі - 1 425 (одна тисяча чотириста двадцять п'ять) гривень 83 (вісімдесят три) копійки, а всього 141 902 (сто сорок одна тисяча дев'ятсот дві ) гривні 28 (двадцять вісім) копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А. Коптєв