АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1028/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1468/16Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т.Г. Доповідач ап. інст. Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Корнієнка В.І.,

суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.,

при секретарі: Коротун І.В.,

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Лелюхівської Сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права на спадкове майно..

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Корнієнка В.І., -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2016 рокуу задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою накласти арешт на спірне майно. Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що спадкоємець має намір продати спірне домоволодіння без будь-яких погоджень з нею.

Колегія суддів, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, підстав для задоволення скарги не знаходить, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а саме: ? частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розглді заяв про забезпечення позову», роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що Лелюхівська сільська рада Новосанжарського району (відповідач у справі) чи будь-яка інша особа може якимось чином утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та порушений принцип співмірності вимог.

Доводи апелянта про те, що спадкоємець має намір продати спірне домоволодіння, або ж його частину нічим не підтверджені.

Враховуючи характер виниклих спірних правовідносин, а також те, що позивач не надала суду переконливі докази, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, співмірність заявлених вимог з обсягом майна, на яке просить накласти арешт ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що місцевий суд, відмовивши у забезпечення позову шляхом накладення арешту, дійшов вірного висновку.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Викладені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, є безпідставними та недоведеними.

Також в судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 ухвалено рішення по суті позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали судді місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1 , 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) В.І.Корнієнко

Судді: (підпис) А.І. Дорош

(підпис) Л.М. Омельченко

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області В.І.Корнієнко