Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

Суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.,

з участю секретаря Ганжі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю „Керуюча Компанія „Коменерго Житомир треті особи Житомирська міська рада та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з Обмеженою Відповідальністю „Керуюча Компанія „ Коменерго Житомир на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2015 року ,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом. В обґрунтування вимог зазначала, що є власницею квартири АДРЕСА_1. Зазначений будинок територіально обслуговується ТОВ „ Керуюча Компанія „ Коменерго Житомир, з вини якого протягом 9 років її квартиру постійно заливає дощовими водами, внаслідок чого заподіюється шкода її майну. Уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача на відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири, 107 916,16 грн., у тому числі: відшкодування матеріальних збитків завданих залиттям квартири по первинній експертизі у розмірі 50 508 грн.; інфляційні збитки у розмірі 52 578, 83 грн.; витрати по сплаті за проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 3500 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. та 1 070,16 грн.; витрати на виготовлення фото у розмірі 30 грн.; встановити чіткий термін до якого відповідач має перерахувати кошти на її особистий рахунок в якості відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ „ Керуюча Компанія „ Коменерго Житомир на користь ОСОБА_1 28 799 гривень на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_2, 3 500 гривень понесених витрат на оплату експертизи та 351,86 гривень сплаченого судового збору, а всього 32 650,86 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким повністю задовольнити її позовні вимоги. Вказує, що суд задовольнив вимоги виходячи з висновку додаткової експертизи, однак вказана експертиза була проведена через рік після первинної, коли на вимогу соціальних служб уже було здійснено ремонт в двох кімнатах, у звязку з чим вважає, що вказаний висновок є необгрунтований. Зазначає, що судом безпідставно не проведено інфляційні нарахування та не захищено її матеріальні втрати від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів.

В апеляційній скарзі ТОВ „Керуюча Компанія „ Коменерго Житомир просить рішення суду скасувати та ухвалити нове , яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що квартира ОСОБА_1 затоплювалася в період з 2005 року регулярно, тобто в той період, коли ТОВ „ Керуюча Компанія „ Коменерго Житомир не обслуговувало вказаний будинок, тому відповідачем у справі мало б бути і КВЖРЕП №12, яке обслуговувало будинок до 31.08.2008 року. Відсутність актів, які б свідчили про залиття квартири в період з 2005 року по 01.09.2008 року не дає можливості визначити розмір заподіяної матеріальної шкоди з часу обслуговування будинку відповідачем. Погоджується з висновком суду, що розмір збитків необхідно визначити за результатами додаткової експертизи від 12.12.2014 року, однак стягнута сума 28 799 грн. вказана без визначення фізичного зносу конструктивних елементів та їх оздоблюючих покриттів, вважає, що вартість завданих матеріальних збитків без урахування кухні складає 23 866,00 грн., отже розмір стягнутого збитку є завищеним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ТОВ „ Керуюча Компанія „Коменерго Житомир задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2004 року позивач є власником квартири №66, яка розташована в будинку №97 по вул. В.Бердичівській в м. Житомирі /т.1 а.с.6/. Власником зазначеної квартири є також третя особа ОСОБА_2

Квартира розташована на 5-му поверсі пятиповерхового будинку.

Балансоутримувачем будинку №97 по вул. В. Бердичівській в м. Житомирі до 31.08.2008 року було КВЖРЕП -12 , а після цієї дати - ТОВ „ Керуюча Компанія „Коменерго Житомир, власником Житомирська міська рада /т.2 а.с.38-39,83-84/.

Перепискою між ОСОБА_1 та ТОВ „ КК „Коменерго Житомир підтверджується, що позивачка зверталась до відповідача з проханням провести ремонт покрівлі над її квартирою та ливневої труби упродовж 2009,2010,2011,2013 років /т.1 а.с. 12-18/. 12.11.2010 року Житомирською міською радою зобовязано директора ТОВ „ КК „Коменерго Житомир виконати якісний ремонт покрівлі над квартирою №66 житлового будинку №97 по вул. В. Бердичівській в м. Житомирі /т.1 а.с.16/. З листів ТОВ „ КК „Коменерго Житомир вбачається, що підприємство повідомляло ОСОБА_3 про те, що заплановано ремонт покрівлі над її квартирою у другому кварталі 2009 року, після цієї дати - про запланований ремонт у 2011 році /т.1 а.с.12,13/.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що спочатку протікання покрівлі не було таким інтенсивним і вона неодноразово просила відповідача провести невеликий поточний ремонт, а також погоджувалась провести такий ремонт своїми силами за наявності надання відповідачем необхідних матеріалів. Проте відповідач ні на які пропозиції не погоджувався, продовжував бездіяти, що призвело до подальшого та значного руйнування покрівлі.

В кінці листопада 2013 року внаслідок сильних опадів дощу відбулось залиття квартири, про що складено акт 24 березня 2014 року працівниками ТОВ „ КК „Коменерго Житомир в присутності позивачки, в якому відображені пошкодження квартири АДРЕСА_3 затопленням /т.1а.с.209/. Зазначений акт складено уже в ході розгляду позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, з яким вона звернулась до суду 25.11.2013 року /т.1 а.с.3-4, а.с.23-24/.

В акті комісії від 24.03.2014 року відображено залиття двох спалень, загальної кімнати, коридора, кладовки. Даних про залиття (не залиття) кухні, підлоги у квартирі зазначений акт не містить.

З пояснень позивачки вбачається, що в квартирі згоріла вся електропроводка, згорів телевізор, пральна машина, про що зі слів ОСОБА_4 відображено в акті.

Отже залиття квартири сталося з вини відповідача, який упродовж тривалого часу не забезпечив проведення своєчасного та належного ремонту покрівлі будинку, що призвело до значного її руйнування та, як наслідок, заподіяння шкоди мешканцям будинку.

Згідно ст.151 ЖК України та п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року, власник зобовязаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів до їх усунення.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Доводи відповідача про те, що відповідальність за заподіяну шкоду повинно нести також КВЖРЕП №12, яке обслуговувало будинок №97 до 31.08.2008 року є безпідставними. Так, матеріали справи містять лист Житомирської міської ради від 21.03.2007 року на імя начальника КВЖРЕП №12 про зобовязання до 20.04.2007 року виконати ремонт покрівлі над квартирами №66 та № 65 житлового будинку №97 по вул. В. Бердичівській /т.1 а.с.14/. І хоча до передачі вказаного будинку на баланс відповідача ремонт проведено не було, позивачка не повязує у цій справі обставини заподіяння їй шкоди залиттям квартири у період часу до 2008 року, коли балансоутримувачем будинку було інше підприємство.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із результатів висновку експерта № 12/12-2014 від 12.12.2014 року, визнавши висновок експерта № 560/06.14 від 19.06.2014 року неповним, та без урахування пошкоджень кухні, оскільки про такі пошкодження не зазначено в акті комісії від 24.03.2014 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим /ч.1 ст.213 ЦПК України/.

Окрім того, рішення суду повинно бути і справедливим. Справедливе рішення - це рішення, яке є правильним по суті та по формі вирішення справи і відповідає як правовим нормам так і моральним принципам.

Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Із матеріалів справи вбачається, що по справі проведено дві судові будівельно-технічні експертизи.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 560/06.14 від 19.06.2014 року встановлено причинно-наслідковий звязок між затопленням квартири АДРЕСА_4 та протіканням покрівлі, визначено вартість відновлювального ремонту квартири у розмірі 52 746грн. та вартість матеріального збитку, завданого власнику квартири у розмірі 50 508грн. /т.1а.с.118-132/.

Суд першої інстанції визнав зазначений висновок неповним та за клопотанням відповідача призначив додаткову експертизу.

Висновком експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи №12/12-2014 від 12.12.2014 року визначено вартість ремонтно-будівельних робіт з урахуванням пошкоджень приміщень кухні -30 888грн., та без урахування такого 28 799грн.; вартість завданого матеріального збитку з урахуванням пошкоджень приміщень кухні -25 662грн. та без урахування такого - 23 866грн. /т.1 а.с.210-222/.

У звязку з тим, що позивач наполягає на сумі матеріального збитку, визначеного первинною експертизою, а відповідач додатковою експертизою, судом апеляційної інстанції відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України сторонам було розяснено їх право заявити клопотання про призначення по справі повторної або комісійної експертизи. Кожна із сторін висловила думку, в якій відмовилась від проведення інших експертиз.

А тому справа розглядається за наявними у справі доказами. При цьому колегія суддів вважає за необхідне при визначенні матеріальної шкоди врахувати висновки первинної, а не додаткової експертизи та не вважає такий висновок неповним, як зазначено у рішенні суду першої інстанції.

Первинна експертиза була проведена експертом за участі позивачки та представників відповідача майстрів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які не висловили заперечень щодо обсягів затоплень, зафіксованих експертом, та проводили огляд усієї квартири.

З фотографій та описаних візуальних досліджень експерта у висновку зазначено та описано пошкодження у трьох кімнатах, коридорі, кладовій, а також у кухні та підлоги у квартирі. Первинна експертиза проводилась до початку виконання ремонтних робіт у квартирі.

В суді першої інстанції експерт ОСОБА_7, яка проводила первинну експертизу, пояснила, що на час проведення дослідження вона врахувала усі пошкодження, які були наявні на той час у квартирі внаслідок затоплення, у тому числі і приміщення кухні, підлоги, пошкоджених матеріалів, які були у квартирі.

А тому колегія суддів вважає, що доводи відповідача про відсутність в акті від 24.03.2014 року вказівки на пошкодження в кухні та підлоги у квартирі не можуть враховуватись при вирішенні спору, оскільки такі пошкодження однозначно зафіксовані експертом, до того ж у присутності представників відповідача.

Посилання відповідача на те, що експертом визначено дату останнього ремонту приміщень - 2012 рік, що не відповідає дійсності, є необґрунтованими, такими, що ґрунтуються на припущеннях та не спростовані ним. Окрім того, експерт у судовому засіданні пояснила, що період проведення ремонту не має великого впливу на розмір шкоди, оскільки враховуються матеріали та нормативи їх використання.

Колегія суддів відхиляє висновки додаткової експертизи, яка проводилась після часткового виконання ремонтних робіт у квартирі /було відремонтовано дві кімнати/ та якою не враховані пошкодження підлоги, та визначено матеріальну шкоду з урахуванням пошкоджень кухні та без такого.

Допитаний судом першої інстанції експерт ОСОБА_8, який проводив додаткову експертизу, пояснив, що ним, зокрема, не було враховано вартість робіт та матеріалів по влаштуванню підлоги, оскільки в ухвалі суду про призначення додаткової експертизи було наведено доводи відповідача про те, що первинною експертизою було враховано пошкодження підлоги, проте в акті від 24.03.2014 року про це не зазначено, а тому він виходив з обставин, зазначених в акті.

Водночас, в описовій частині висновку додаткової експертизи, експертом також зазначається про пошкодження підлоги та кухні.

А тому колегія суддів вважає, що незазначення в акті комісії від 24.03.2014 року усіх пошкоджень квартири, які сталися внаслідок її залиття у листопаді 2013 року, не мають вирішального значення, оскільки такі пошкодження зафіксовані експертами як у первинній так і у додатковій експертизі.

Посилання суду першої інстанції на те, що в своїх заявах на адресу відповідача, позивачка жодного разу не зазначила про пошкодження приміщення кухні /т.1 а.с.15-18/, є безпідставними, оскільки у цих заявах ОСОБА_1 вказувала про залиття квартири, а не окремих її приміщень.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду, визначену згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №560/06.14 від 19.06.2014 року у розмірі 50 508грн., скасувавши рішення суду першої інстанції. До того ж суд першої інстанції стягнув вартість ремонтно-будівельних робіт, а не матеріального збитку, про що заявлено позовні вимоги.

При ухваленні рішення колегія суддів також враховує, що з вини відповідача, який не забезпечив своєчасний ремонт покрівлі будинку, квартиру позивача неодноразово заливало, що підтверджується матеріалами справи, проте з позовом до суду вона не зверталась, відновлення квартири проводила самостійно, доказів стосовно відшкодування будь-якої шкоди відповідачем матеріали справи не містять.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на необхідність нарахування інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з вищевказаного, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у зв'язку із заподіянням шкоди і може застосовуватись лише при порушенні зобов'язання за договором.

А тому вимоги в цій частині є безпідставними. Вимог про стягнення моральної шкоди позивачка не заявляла.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки 3 500грн. понесених судових витрат на оплату експертизи та 666,25грн. судового збору з урахуванням судового збору при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з Обмеженою Відповідальністю „ Керуюча Компанія „ Коменерго Житомир відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю „Керуюча Компанія „Коменерго Житомир на користь ОСОБА_1 50 508 (пятдесят тисяч пятсот вісім) гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_5, 3500 грн. понесених витрат на оплату експертизи та 666,25грн. сплаченого судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді