Єдиний унікальний номер 226/554/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1391/2016
Єдиний унікальний номер 226/554/16-ц Головуючий у 1 інстанції Редько Ж.Є.
номер провадження : 22-ц/775/1391/2016 Доповідач Жданова В.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016р. м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого судді Жданової В.С.

суддів : Груіцької Л.О., Санікової О.С.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 06 червня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення його позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що домовленість між ним та відповідачем ОСОБА_2 щодо продажу належного останньому автомобіля була досягнута 29.09.2012 року, відповідно до якої ОСОБА_3 отримав гроші за проданий автомобіль 100000грн., передав йому автомобіль та страхові документи на нього. При цьому ОСОБА_3 видав йому довіреність на право розпорядження та користування автомобілем. Вони досягли згоди з усіх істотних умов договору, проте, в подальшому відповідач став ухилятися від письмового оформлення договору купівлі-продажу. Суд не врахував те, що відповідач своїми діями підтвердив факт укладання договору шляхом прийняття його умов, тому недодержання письмової форми договору такий правочин відповідно до ст. 218 ЦК України може бути визнаний судом дійсним. З вересня 2014 року він відкрито володіє майном, користується ним, доглядає його, відповідач будь-яких дій щодо володіння автомобілем не вчиняв. Накладання арешту на спірний автомобіль в межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Кредобанк» не можуть бути перешкодою у задоволенні заявленого позову, оскільки арешт накладено постановою від 11.01.2016 року, а домовленість щодо продажу автомобіля була у вересні 2014 року. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду нез»явився.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав .

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді справи суд вірно встановив правовідносини,що склалися між сторонами та вірно визначився з правовою нормою, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2014 року відповідач ОСОБА_2 надав довіреність на імя позивача ОСОБА_1, якою уповноважив останнього користуватися та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 321093, виданого Центром ДАІ 1414 03.09.2014 року, автомобілем ВАЗ 217230, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) ХТА217230С0194304, реєстраційний номер НОМЕР_1 строком на 10 року з правом виїзду за кордон. Відповідно до полісів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №№ АІ/2283406, АЕ/3079350 страхувальником вказаного автомобіля з 14.08.2014 року по 13.08.2015 року був ОСОБА_2, а з 14.08.2015 року по 13.08.2016 року є ОСОБА_1 У ВДВС Димитровського МУЮ на примусовому виконанні відділу перебуває виконавчий лист № 2/226/1165/2015 від 18.11.2015 року , виданий Димитровським міським судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» у розмірі 401370 грн 34 коп. у зв»язку чим державним виконавцем 11.01.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все рухоме майно, що належить ОСОБА_2 Територіальним сервісним центром 1444 МВС у Донецькій області на підставі вказаної постанови на автомобіль ВАЗ 217230, 2012 року випуску, кузов № ХТА217230С0194304, зареєстрований за ОСОБА_2, накладено арешт.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля у визначений законом спосіб сторонами не укладався, а видача довіреності на право користування та розпорядження автомобілем не є підставою для визнання такого договору дійсним та про набуття права власності на цей автомобіль за позивачем.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Із матеріалів справи вбачається, що29.09.2014 року ОСОБА_2 видав на ім'я ОСОБА_1 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом, якою уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду тощо) належним йому на праві власності спірним автомобілем ВАЗ 217230, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) ХТА217230С0194304, реєстраційний номер НОМЕР_1

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Таким чином, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Обгрунтовуючи свої вимоги щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля, позивач посилається на те, що відповідач видав йому довіреність на право розпорядження автомобілем, що , на його думку, свідчить про досягнення сторонами істотних умов договору.

Проте, такий довід не ґрунтується на нормах цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст.244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Частиною 1 ст. 237 ЦК визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє .

Таким чином, між сторонами виникають правовідносини, які є представницькими.

Відповідно до ст.655 ЦК України договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Такий висновок суду першої інстанції перебуває у відповідності до правового висновку Верховного суду України, який міститься у справі №6-688цс/15р.

Також є неспроможними доводи апеляційної скарги в тій частині, що факт укладання договору підтверджений поясненнями свідків . Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач, як сторона правочину, не заперечував факт вчинення правочину купівлі-продажу автомобіля в усній формі. Проте, за наявності згоди обох сторін, є реальною можливість укласти договір в належній формі та у спосіб, визначений законом.

З матеріалів справи вбачається, що після отримання довіреності позивач розпоряджався автомобілем на свій розсуд, але порушив питання про право власності на автомобіль лише в квітня 2016 року після винесення державним виконавцем ВДВС Димитровського МУЮ постанови від 16.01.2016 р. про арешт автомобіля в межах виконавчого провадження про примусове стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав, з якими діюче цивільне законодавство пов»язує можливість скасування рішення суду першої інстанції

Ухвалене судом першої інстанції рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.. 213 ЦПК України.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді :