Справа №718/1718/16-ц
Провадження №2/718/712/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 15.05.2008 року кредитного договору № 227556-CRED ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 4000 доларів США на строк до 14.05.2010 року за сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Зобов`язання за Кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення договорів поруки із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_1 порушив зобов`язання за кредитним договором і загальна сума заборгованості станом на 01.08.2016 року становить 11899,02 доларів США, з яких: 2713,29 доларів США - заборгованість за кредитом, 9185,73 доларів США заборгованість по відсоткам. Заборгованість в сумі 3042,59 доларів США стягнута рішенням Кіцманського районного суду від 25.11.2009 року. Різниця становить 8856,43 доларів США, а також 10,08 доларів США штраф (фіксована частина), 442,82 доларів США штраф (процентна складова), а всього 24860,90 доларів США, що еквівалентно 230871,44 гривень, які просив стягнути солідарно з відповідачів.

Представник позивача підтримала заявлені вимоги, просив справу розглядати у її відсутності, звернувшись до суду з відповідного змісту письмовою заявою.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 подав письмову заяву про визнання позову, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що між Приватбанком та ОСОБА_1 15.05.2008 року було укладено кредитний договір № 227556-CRED, за яким останньому надано кредит у розмірі 4000 доларів США на строк до 14.05.2010 року за сплатою 24% річних за користування кредитними коштами.

Зобов`язання за Кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення договорів поруки із ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_1 порушив зобов`язання за кредитним договором і загальна сума заборгованості станом на 01.08.2016 року становить 11899,02 доларів США, з яких: 2713,29 доларів США - заборгованість за кредитом, 9185,73 доларів США заборгованість по відсоткам.

Заборгованість в сумі 3042,59 доларів США (2713,29 доларів США - заборгованість за кредитом, 154,22 доларів США заборгованість по відсоткам, 31,1 доларів США штраф (фіксована частина), 143,38 доларів США штраф (процентна складова), стягнута заочним рішенням Кіцманського районного суду від 25.11.2009 року з боржника та поручителів.

Згідно наданого позивачем розрахунку різниця у заборгованості становить 8856,43 доларів США, а також 10,08 доларів США штраф (фіксована частина), 442,82 доларів США штраф (процентна складова), а всього 24860,90 доларів США, що еквівалентно 230871,44 гривень.

Із змісту вказаного судового рішення вбачається, що з відповідача ОСОБА_1 та поручителів суму основного боргу стягнуто.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору при порушенні зобовязань за кредитним договором позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 48% річних від суми залишку заборгованості.

Згідно ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.11.2009 року стягнуто основний борг за кредитним договором достроково.

Згідно постанови ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п.24 даної постанови, судам рекомендується при вирішенні таких спорів враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам стаття 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Кредитор протягом 6 місяців з моменту настання строку виконання кредитного зобов'язання 14.05.2010 року та рішення суду 25.11.2009 року про дострокове стягнення боргу не пред'явив вимогу до поручителів, тому в силу закону дія поруки припинилась, а отже відсутні підстави для задоволення і заявлених до поручителів вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 533, 546, 549, 553-559, 599, 610, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Сягнути з ОСОБА_1, 02.04.1985р.н., ІПН НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 227556-CRED від 15.05.2008 року у розмірі 9309,33 доларів США, що еквівалентно 230871,44 гривень, та 3463,07 гривень у відшкодування понесених по справі витрат.

У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: