АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/8342/15-ц Головуючий суддя І інстанції Шинкарчук Я. А.
Провадження № 22-ц/790/3142/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів : Швецової Л.А., Бровченка І.О.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа: ОСОБА_2, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання переукладення трудового контракту, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому просила визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати Міністерство аграрної політики та продовольства України переукласти контракт з нею, як з директором «Навчально-дослідне господарство «Докучаєвське» Харківського національного університету ім. В.В. Докучаєва».

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що наказом міністра аграрної політики від 02 січня 2012 року її було призначено на посаду директора державного підприємства, того ж дня з був укладений контракт на період з 25 січня 2012 року по 25 січня 2015 року. Листом-попередженням міністра аграрної політики від 30 жовтня 2014 року позивача було повідомлено, що у зв'язку із закінченням строку дії контракту трудові відносини можуть бути припинені, але після спливу терміну, на який укладався контракт, жодна з сторін не виявила бажання припинити трудові відносини. Позивач зазначає, що вона продовжувала виконувати обов'язки, таким чином, трудові відносини між сторонами тривають. Однак, 04 вересня 2015 року позивачу стало відомо про існування наказу від 02 вересня 2015 року про призначення ОСОБА_3 в якості виконуючого обов'язки директора ДП НДГ «Докучаєвське». На думку позивача наказ є незаконним та таким, що порушує її трудові права. Крім того, позивач зазначає про те, що в результаті проходження конкурсного відбору керівника державного підприємства, вона стала переможцем, міністерство аграрної політики 03 червня 2015 року звернулося до Харківської обласної державної адміністрації з проханням погодити призначення ОСОБА_1 на посаду директора ДП НДГ «Докучаєвське». Харківською обласною державною адміністрацією було погоджено її призначення на цю посаду, що доведено до відома відповідача, проте до теперішнього часу пропозиції про переукладення контракту до позивача не надходило.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа: ОСОБА_2, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання переукладення трудового контракту відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт зазначає, що незважаючи на наявність в матеріалах справи листа-погодження Харківської обласної державної адміністрації про призначення ОСОБА_1 на посаду директора державного підприємства «Навчально-дослідне господарство «Докучаєвське» Харківського національного університету ім. В.В. Докучаєва», суд проігнорував та не взяв його до уваги, що дає підстави стверджувати про відсутність повноти дослідження доказів у справі для прийняття законного та обґрунтованого рішення. На думку апелянта даний документ є важливим, оскільки саме у такий спосіб відповідно до закону відбувається процедура призначення керівника державного підприємства після проведення конкурсного відбору, який є обов'язковим у відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 року № 777.

Посилання суду на п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 777 апелянт вважає недоречним, оскільки дана норма не може застосовуватись до спірних правовідносин.

Таким чином, апелянт вважає, що суд не дослідив належним чином усі докази у справі та не надав їм правову оцінку, при цьому допустив застосування норми права, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, рішення суду ухвалене з порушенням ст. 213, ст. 214 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Контракт - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або у повноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою.

Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 19 березня 1993 року «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» затверджено «Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу».

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 19 березня 1993 року контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються з міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією відповідно до номенклатурних груп, до яких вони належать за показниками, затвердженими згідно з додатком № 2 цієї постанови.

Судовим розглядом встановлено, що наказом міністерства аграрної політики та продовольства України від 28 грудня 2011 року № 293-п ОСОБА_1 призначено на посаду директора державного підприємства «Навчально-дослідне господарство «Докучаєвське» Харківського національного університету ім. В.В. Докучаєва» Харківської області з наступним укладенням з нею контракту.

Міністром аграрної політики та продовольства України 23 січня 2012 року наказано укласти контракт з ОСОБА_1, директором вищевказаного державного підприємства строком на три роки з 25 січня 2012 року до 25 січня 2015 року.

Судом також встановлено, що на підставі вказаних наказів 23 січня 2012 року між сторонами було укладено контракт № 4642 на три роки з терміном з 25 січня 2012 року по 25 січня 2015 року.

Відповідно до п. 25 контракту цей контракт припиняється після закінчення терміну дії контракту; за згодою сторін; до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 26 і 27 цього контракту.

Згідно з п. 28 контракту за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін.

П. 28 контракту узгоджується з вимогами ст. 49-2 КЗпП України, відповідно до якої, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Як вбачається з листа департаменту роботи з персоналом Мінагрополітики та продовольства України від 30.10.2014 року № 37-25-4-13/16726, у вказаний у контракті термін ОСОБА_1 було повідомлено про припинення трудових відносин між сторонами та звільнення з посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з закінченням строку дії контракту № 4642 від 23 січня 2012 року.

Після закінчення строку дії контракту, на підставі листа-попередження від 30.10.2014 року, наказом Мінагрополітики та продовольства України від 26 січня 2015 року № 8-п, ОСОБА_1 було звільнено з посади директора державного підприємства ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва, у зв'язку із закінченням дії контракту.

Позивачем, як директором ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва, 02 січня 2015 року було видано наказ № 1 «а»-к, яким у зв'язку із закінченням терміну повноважень директора згідно контракту від 23 січня 2012 року, обов'язки директора позивач залишила за собою.

Таким чином, суд вважав, що у зв'язку із закінченням терміну дії контракту позивача було звільнено відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, трудові відносини між ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва та позивачем, як директором, були припинені на законних підставах.

Згідно вимог п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1991 року № 203», за наявності вакантної посади керівника підприємства керівник міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади (далі - центральний орган виконавчої влади) приймає у 20-денний строк рішення щодо оголошення конкурсу на її заміщення.

За результатами конкурсу керівник центрального органу виконавчої влади подає у 10-денний строк Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голові відповідної місцевої державної адміністрації пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника підприємства, який є переможцем у конкурсі.

Відповідно до положень п. 6 постанови повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи на посаду за місцем роботи.

Крім того, встановлено, що на заміщення вакантної посади директора ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва було оголошено конкурс. Шляхом відкритого голосування було визначено переможця кадрового конкурсу, ним стала ОСОБА_1, про що на офіційному сайті Мінагрополітики України було розміщено відповідну інформацію.

Відповідно до вимог п. 2 вищевказаної постанови КМУ першим заступником Міністра аграрної політики України до Харківської обласної державної адміністрації було направлено листа за № 37-25-4-11/8759 від 03 червня 2015 року з проханням погодити призначення на посаду директора ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва ОСОБА_1, як переможця конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки.

Харківська обласна державна адміністрація своїм повідомленням за № 01-45/4940 від 03 липня 2015 року зазначила, що призначення ОСОБА_1 на посаду директора ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва не погоджено. Разом з повідомленням направлено картку вмотивованої відмови призначення на посаду керівника підприємства.

Наказом Міністра аграрної політики України та продовольства України від 02 вересня 2015 року № 184-п виконуючим обов'язки директора ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва призначено ОСОБА_2 Одночасно з цим до відома ОСОБА_1 було доведено, що Харківською обласною державною адміністрацією її не було погоджено на заміщення вакантної посади директора підприємства.

Таким чином, в ході судового розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень з боку відповідача щодо процедури звільнення, оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади, порядку погодження особи, що є переможцем конкурсу тощо. Доводи позивача про те, що вона не була звільнена з посади директора ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва, а тому контракт має бути переукладений не відповідають фактичним обставинам справи, які були досліджені в ході судового розгляду та не узгоджуються з умовами трудового контракту та нормами трудового законодавства.

Стосовно посилань позивача на те, що Мінагрополітики не було внесено на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо надання згоди на призначення такого керівника, що є порушенням встановленого законом порядку погодження керівникам суд зазначив наступне.

Відповідно до положень п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2008 року № 777 «Про проведення конкурсного відбору працівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки» у разі вмотивованої відмови голови облдержадміністрації (підтримки головою облдержадміністрації вмотивованої відмови голови райдержадміністрації) у погодженні призначення керівника підприємства суб'єкт управління вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо надання згоди на призначення такого керівника.

Розглядаючи питання про погодження чи вмотивовано відмовляючи в погодженні в призначенні особи на посади керівника державного підприємства Харківська обласна державна адміністрація, як суб'єкт владних повноважень здійснює дискреційні повноваження, обираючи з кількох допустимих рішень.

Прийняття рішення про покладення обов'язків директора підприємства на ОСОБА_2 є суто дискреційними повноваженнями Міністерства, як органу управління державним майном, до сфери якого належить ДП «НДГ «Докучаєвське» ХНАУ ім. В.В. Докучаєва.

При таких обставинах, суд не може брати на себе повноваження щодо вирішення питання, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Разом із тим відповідно до листа Голови обласної державної адміністрації від 30 вересня 2015 року, у зв'язку із змінами обставин щодо погодження ОСОБА_1 на посаду директора державного підприємства «Навчально-дослідне господарство «Докучаєвське» Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва» обласна державна адміністрація просила залишити без розгляду лист обласної державної адміністрації від 03 липня 2015 року № 01-45/4940 та повернути до обласної державної адміністрації, одночасно повідомлено, що обласна державна адміністрація погоджує призначення ОСОБА_1 на посаду директора державного підприємства «Навчально-дослідне господарство «Докучаєвське» Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва». (а.с. 46).

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір суду необхідно було визначити характер правовідносин, які склалися між позивачем та Харківською обласною державною адміністрацією стосовно питання про погодження ОСОБА_1,для чого залучити до участі в справі Харківську обласну державну адміністрацію.

Однак, суд першої інстанції фактичні обставини справи у повній мірі не з'ясував, дійсні правовідносини між сторонами не встановив та не залучив до участі у справі Харківську обласну державну адміністрацію.

За змістом положень глави 1 розділу 5 ЦПК України суд апеляційної інстанції не має права залучати до участі у справі осіб, які не приймали участі в розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно з п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, що в подальшому не позбавляє позивача права звернення з новим позовом до суду, залучивши до участі у справі Харківську обласну державну адміністрацію.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, ст. 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа: ОСОБА_2, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання переукладення трудового контракту - відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді :