АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 675/1344/15-ц
Провадження № 22-ц/792/56/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Фанди В.П.,

секретарі Лапко Ю.В., Дубова М.В.

за участю: апелянта ОСОБА_1,

представника апелянта ОСОБА_2

позивача-відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог відділ Держземагенства в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог відділ Держземагенства в Ізяславському районі Хмельницької області про усунення від права на спадкування,

встановила:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,88га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №019116 від 12.09.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 21.10.2014 року помер її чоловік ОСОБА_4, спадкоємцями після смерті якого є вона та ОСОБА_1 До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,88га. Однак, державний акт на вказану земельну ділянку був втрачений, у звязку з чим нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на частку у спадщині.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_1.

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія : 39

У вересні 2015 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою та просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4. В обґрунтування позовних вимог вказала, що починаючи із 2012 року її батько ОСОБА_4 хворів і весь час проживав у неї. ОСОБА_3 ухилялася від надання йому допомоги і не надавала коштів на придбання ліків. Крім того, шлюб, укладений між її батьком та ОСОБА_3 був фіктивним, так як укладений без наміру створення сімї.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року вказані вище позови були обєднані в одне провадження.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,8827 гектара для ведення сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта серії ЯД №019116. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити та задовольнити її позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом не досліджено докази на підтвердження факту перебування спадкодавця до моменту смерті в стані, що потребував сторонньої допомоги, догляду та піклування в звязку з тяжкою хворобою. ОСОБА_3 не надано будь-яких доказів, які підтверджують необхідність догляду нею за матірю. Судом безпідставно не взято до уваги те, що ОСОБА_3 ухилялася від надання матеріальної, іншої допомоги ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.

Позивач - відповідач ОСОБА_3С зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідач- Ізяславська районна державна адміністрація Хмельницької області повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, представник у судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності.

Третя особа без самостійних вимог- відділ Держземагенства в Ізяславському районі Хмельницької області повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, представник у судове засідання не зявився.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 14.08.2002 року.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_4 помер, спадкоємцями після смерті якого є дружина- Качанівська Н.С. та донька ОСОБА_1

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прийняли спадщину у встановленому порядку, подавши заяви до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №77-2014.

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду посилалася на те, що ОСОБА_3 не надавала належну та необхідну допомогу ОСОБА_4, яку він потребував, оскільки хворів тяжкою хворобою та потребував стороннього догляду.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 показали, що після одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали певний період разом та вели спільне господарство.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснили, що коли ОСОБА_4 захворів, допомогу на лікування надавала його донька ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що за ОСОБА_4 доглядала лише донька, а його дружина приїздила лише періодично. 9 жовтня 2014 року він разом із ОСОБА_4 приїжджав в с. Борисів до ОСОБА_3

Відповідно до довідки Сошненської сільської ради Ізяславського району від 17.12.2014 року ОСОБА_4 на день смерті проживав сам у ІНФОРМАЦІЯ_1 і самостійно вів господарство.

Відсутність потреби ОСОБА_4 у сторонньому догляді підтверджується також оглянутими у судовому засіданні медичними картками та виписками з історії хвороби за період з листопада 2012 року по жовтень 2014 року.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що в матеріалах справі відсутні відомості, які б свідчили про те, що спадкодавець, який вже отримував допомогу від ОСОБА_1, додатково потребував та просив про неї ОСОБА_3, та те, що остання, маючи змогу надати допомогу, умисно ухилялася від її надання. Апелянтом ОСОБА_1 не надано доказів того, що вона зверталася до ОСОБА_3 за допомогою, та їй було відмовлено. Також апелянтом не доведено, що допомоги, яку спадкодавець отримував від ОСОБА_1, було недостатньо, і крім неї, спадкодавець потребував ще і допомоги з боку ОСОБА_3.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено факт перебування спадкодавця ОСОБА_4 у безпорадному стані, а також умисного ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцеві та його потреби в допомозі при отриманні її від інших осіб.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта на те, що шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, є фіктивним, оскільки відсутні докази того, що у судовому порядку шлюб визнано фіктивним.

ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 12 вересня 2007 року серії ЯД №019116 належала земельна ділянка на території Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області площею 1,8827 га з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, ч.1 ст.1267 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.1 ст.1225, 1296, 1297 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З врахуванням зазначених норм Цивільного кодексу України слід прийти до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлючого документа на спадкове майно.

Оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку знаходиться у апелянта ОСОБА_1, яка надала його для огляду у судовому засіданні та заперечила можливість надання його ОСОБА_3 для оформлення спадщини.

За таких обставин, спадкоємець померлого ОСОБА_4 - його дружина ОСОБА_3, яка належним чином прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, не має можливості нотаріально оформити свої спадкові права на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки внаслідок відсутності у неї правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки є законним і обґрунтованим та ухвалено відповідно до вимог цивільного законодавства. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно/

суддя Апеляційного суду / ОСОБА_14