Справа № 203/1760/16-ц
Провадження № 2-з/0203/56/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 представника ОСОБА_2, про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 предявила через суд позов до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім?єю, розподіл спільного майна подружжя, в якому посилаючи на набуття за спільні кошти з відповідачем в інтересах їх сім?ї квартири АДРЕСА_1 25 квітня 2008 року, автомобілю марки «Mersedes-Benz», седан, С-клас, 2011 року випуску, днз АЕ 1111 ВА, оформлених на ім?я відповідача, які він добровільно розділити не бажає, а автомобілем після розірвання шлюбу взагалі розпорядився на власний розсуд, просила суд встановити факт спільного проживання її, ОСОБА_2, та ОСОБА_4 однією сім?єю без реєстрації шлюбу з березня 2004 року по листопад 2011 року; визнати майно, яке складається з квартири №13, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Х. Грміау, 13 та автомобіля марки «Mersedes-Benz», седан, С-клас, 2011 року випуску, днз АЕ 1111 ВА, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4; поділити вказане майно, відступивши від засад рівності часток подружжя; виділити із спільного сумісного майна подружжя у приватну власність ОСОБА_2 та визнати за нею право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2; припинити право приватної власності ОСОБА_4 на вказану квартиру; виділити із спільного сумісного майна подружжя у приватну власність ОСОБА_4 автомобіль марки «Mersedes-Benz», седан, С-клас, 2011 року випуску, днз АЕ 1111 ВА, зобовязавши його відшкодувати на користь позивача 2/3 частини ринкової вартості зазначеного автомобіля.

26 квітня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_3, обґрунтовуючи це ризиком відчуження вказаного спільного майна, зареєстрованого на ім?я відповідача, як це відбулося зі спільним спірним автомобілем, яким відповідач розпорядився без згоди позивача на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

З огляду на викладене, зважаючи, що предметом позову є майно (квартира АДРЕСА_2, автомобіль марки «Mersedes-Benz», седан, С-клас, 2011 року випуску, днз АЕ 1111 ВА), яке знаходиться у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача, оскільки право власності зареєстровано лише на його імя, в тому числі, на квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25 квітня 2008 року, через що відповідач має безперешкодну можливість відчуження спірних речей, а також, наявність даних про відчуження вказаного автомобіля відповідачем на даний час, суд, враховуючи докази наявні у справі, приходить до висновку про існування реальної загрози або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а відтак, вбачаються підстави для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України - шляхом заборони відчуження спірної квартири до розгляду справи по суті, що буде адекватним та співмірним засобом відносно заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 представника ОСОБА_2, про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім?єю, розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з відчуження квартири АДРЕСА_3 до набрання законної сили рішення у цивільній справі №203/1760/16-ц.

Копію ухвали надіслати заявнику та ОСОБА_4 для відома негайно.

Копію ухвали для виконання направити Кіровському відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського МУЮ Головного управління юстиції у Дніпропетровській області .

Ухвала набирає законної сили з дня постановлення 26 квітня 2016 року.

Строк предявлення до виконання даного виконавчого документу один рік.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її прийняття до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко