У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення коштів за договором страхування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 9 квітня 2013 року між її чоловіком ОСОБА_5 та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі ПрАТ «СК «Інгосстрах») укладено договір страхування від нещасних випадків.

Відповідно до п. 4.2 даного договору і правил страхування, страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік позивача ОСОБА_5 помер, у зв'язку з чим настав страховий випадок, передбачений п. 6.1. та п. 6.2 договору.

14 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача з заявою про отримання страхового відшкодування, проте, останній листом-відповіддю від 25 листопада 2013 року відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Таким чином, просила задовольнити позов.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області 26 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Інгосстрах» на користь ОСОБА_4 25 тис. грн страхового відшкодування за договором страхування від нещасних випадків від 9 квітня 2013 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПрАТ «СК «Інгосстрах» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції, при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм ст. 979 ЦК України та норм Закону України «Про страхування», про задоволення позову. По картковому рахунку страхувальника, з якого за згодою сторін обумовлено списання коштів по оплаті страхових платежів, встановлено ліміт у сумі 6 400 грн. Станом на 9 жовтня 2013 року встановлений кредитний ліміт по картковому рахунку ОСОБА_5 не було вичерпано, тому доводи відповідача про неможливість списання коштів з карткового рахунку є необґрунтованими, а страхувальник не повинен нести відповідальність за порушення банком строків списання чергових платежів з карткового рахунку. Крім того, 14 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про отримання страхового відшкодування, проте останній листом-відповіддю від 25 листопада 2013 року відмовив позивачу у такій виплаті, а отже фактично визнав дію договору.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.А.Черненко

С.П.Штелик