АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1672/16 Справа № 202/3712/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

02 лютого 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2015 року позивачка звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Вточнивши позовні вимоги просила суд стягнути з ПАТ Дельта Банк на її користь 6135,78 доларів США, а також моральну шкоду у розмірі 5000 грн. (л.д. 171-176).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено в повному обсязі (а.с.197-201).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 205-208).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 05 липня 2012 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ Дельта Банк був укладений договір № 005-03524-050712 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної картки, в рамках якого позивачу відкрито рахунок № 0911 та надано в користування картку № 334588.

22 серпня 2012 року між позивачем та ПАТ Дельта Банк був укладений договір № 001-03548-220812 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки, в рамках якого позивачу відкритий поточний рахунок № 9367 в євро та надано в користування платіжну картку.

11 листопада 2013 року між позивачем та ПАТ Дельта Банк був укладений договір № 001-03575-111113 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, у рамках якого позивачу відкрито поточний рахунок № 5163 у доларах США та надано в користування електронний платіжний засіб (тарифний пакет Ощадна картка № 1 Debit).

12 листопада 2013 року на підставі заяви № 010-03608-121113 між позивачем та ПАТ Дельта Банк був укладений договір, у рамках якого позивачу відкрито поточний рахунок № 7624 в гривні (тарифний пакет: кредитна картка № 1 Еволюція XL (Word) та надано в користування електронний засіб № 177031.

26 січня 2015 року між позивачем та ПАТ Дельта Банк був укладений договір № 007-03589-260115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, у рамках якого позивачу відкрито поточний рахунок № 9120 в євро (тарифний пакет Delta Gold).

29 січня 2015 року на підставі заяви № 007-03548-290115 між позивачем та ПАТ Дельта Банк був укладений договір, у рамках якого позивачу відкрито поточний рахунок № 5649 у гривні по тарифному пакету Delta Gold - UAH (л.д. 126).

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» № 51 від 02.03.2015 року, відповідно до якого з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці (з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно) та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року за №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року № 51» запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 року до 02.09.2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року.

Постановою Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідацію АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк».

З 11 червня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розпочато виплати вкладникам ПАТ «Дельта Банк» по депозитних вкладах, термін дії яких закінчився до 03 березня 2015 року та по поточних рахунках клієнтів ПАТ «Дельта Банк».

Гарантовану суму відшкодування в розмірі 200000 грн. позивачем ОСОБА_2 було отримано 20 червня 2015 року.

Згідно довідки від 22.10.2015 року, станом на 22.10.2015 року залишок коштів на рахунках позивачки № № 0911, 9367, 9120, 5649 відсутній. На рахунку позивачки № 5163 станом на 22.10.2015 року обліковується залишок у розмірі 6135,78 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні, встановленого НБУ становить суму 164714, 58 грн., яку позивачка й просить стягнути з відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини регулюються спеціальним законом, а саме ЗУ « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило здійснення операцій по перерахуванню грошових коштів з поточного рахунку, відкритого на ім'я позивача й відповідно після прийняття Національним банком України рішення про запровадження у банку тимчасової адміністрації й призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку.

Гарантовану суму відшкодування в розмірі 200000 грн. позивачем ОСОБА_2 було отримано 20 червня 2015 року. Залишок коштів у розмірі 6135,78 доларів США на рахунку позивачки № 5163 перевищує гарантовану Фондом суму, і право на отримання цих коштів залишається у позивачки у разі ліквідації Банку, в порядку черговості передбаченому ст.. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, виходив із того, що ні нормами діючого законодавства, ні умовами договору поточного рахунку не передбачено стягнення такої шкоди у існуючих між сторонами правовідносинах.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За приписами ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Отже, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період з 3 березня 2015 року до 2 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому продовжено до 2 вересня 2015 року та до 2 жовтня 2015 року.

Таким чином, починаючи з 03 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Введення тимчасової адміністрації стосовно ПАТ «Дельта Банк» це заходи, наслідком яких є спеціальний порядок повернення грошових коштів відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, а оскаржуване рішення, є обґрунтованим й відповідає вимогам закону.

Доводи апелянта щодо безпідставної відмови у стягненні залишку коштів, які знаходяться на рахунку позивачки , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки зобовязання банку, які залишилися невиконаними мають виконуватися в порядку, передбаченим ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а примусове стягнення коштів та майна банку забороняється.

Інші доводи апелянта, приведені в апеляційній скарзі були предметом розгляду в суді 1 інстанції, фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: