Справа № 344/2571/15-ц
Провадження № 2/344/1089/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, зацікавлена особа: Івано-Франківська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, зацікавлена особа: Івано-Франківська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що вона є рідною бабусею малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина народилася у шлюбі від ОСОБА_4 та ОСОБА_2. ОСОБА_4 була її рідною донькою, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, причиною смерті була ВІЛ-інфекція - хвороба, якою її донька хворіла з 2008 року. На початку 2014 року хвороба стала прогресувати і влітку доньку необхідно було лікувати стаціонарно в Обласній клінічній лікарні м. Івано-Франківська, пізніше в Івано- Франківському обласному центрі профілактики ВІЛ-інфекції боротьби зі СНІДом. Оскільки, за нею потрібен був постійний догляд, був літній період відпусток, з 20 травня 2014 року онука ОСОБА_3 проживала з позивачкою, про що відповідач не заперечував. Догляд за донькою та водночас за онукою, і у дома і в лікарні, здійснювала позивачка особисто, без жодної участі відповідача як чоловіка та батька. Після смерті доньки, ОСОБА_3 залишилась проживати з позивачкою. У періоди погіршення стану здоров'я доньки, коли вона не мала можливості дивитись за онукою, коли ОСОБА_3 хворіла - догляд за дитиною здійснювала позивачка, забираючи її до себе по місцю свого проживання. При цьому батько дитини жодним чином не заперечував та не подавав жодних зауважень з приводу проживання малолітньої ОСОБА_3 знею. За час перебування матері малолітньої ОСОБА_3 у лікувальних закладах до часу її смерті, коли онучка проживала весь літній період у позивачки в с.Скопівка Коломийського району, ОСОБА_3 фактично не проявляв батьківського піклування до доньки. Він інколи приїздив до дитини, проте жодної матеріальної допомоги чи продуктів харчування чи дитячого одягу не надавав, поводив себе не дуже адекватно, що лякало дитину. Тобто, за весь час, допоки ОСОБА_3 проживає у позивачки, батько не здійснював жодної моральної, фінансової чи іншої підтримки для дитини: не спілкувався з донькою, не здійснював жодних дій, що вказували б на його намір брати участь у вихованні, розвиткку, навчанні дитини, чи прояви батьківського піклування. Головним лікарем Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру надано інформацію про те, що ОСОБА_3 перебуває в даній установі на обліку з 28.01.2000 року з приводу наркотичної залежності. Крім того, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної вілповідальності за що відбував покарання. При позбавленні ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини, остання у зв'язку із смертю її матері ОСОБА_4 не може бути їй передана, відповідно виникає необхідність у переданні онучки їй як рідній бабусі та призначити позивачку її опікуном.

Останні кілька років про внучку ОСОБА_3 позивачка дбає особисто, створює їй належні умови для виховання, утримує, купляє одяг, взуття, необхідні речі, забезпечує харчуванням, відпочинком, оплачувала перебування у садочку та підготовчій групі у школі, лікування. Позивачка проживає у власному будинку АДРЕСА_3. Онука ОСОБА_3 забезпечена окремою кімнатою. Позивачка працює бухгалтером ПАТ «Прикарпаттехресурси», отримує високу заробітну плату. Останні кілька місяців має вільний графік роботи з огляду на сімейні обставини, що склалися в даний час. А тому, має можливість доглядати за онукою. У робочі дні за онукою дивляться її рідні донька та син, а ОСОБА_3 тітка та дядько. Тобто, дитина цілодобово забезпечена постійним доглядом та увагою. Позивачка важає, шо в даний час, малолітня ОСОБА_3 повинна проживати з нею як її законною бабусею, відповідача слід позбавити батьківських прав, а законним опікуном дитини призначити її ОСОБА_1, що на її думку буде відповідати законним інтересам, здоров'ю, душевному спокою, моральному та психологічному стану дитини.

Позивачка, представники позивачки в судових засіданнях від 30.03.2015 року, 27.04.2015 року, 24.07.2015 року, 29.09.2015 року позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, просили позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив суду повідомив, що протягом останніх років проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_3 в АДРЕСА_1. В кінці травня 2014 року його донька разом з дружиною, тимчасово на літній період відпусток, переїхала до бабусі ОСОБА_1, яка проживає в с. Скопівка, Коломийського району Івано-Франківської області. Таке рішення було прийнято за спільною згодою подружжя. 07.07.2014 року сім'єю спільно святкували день народження їхньої доньки у м. Івано- Франківську. Проте, в кінці липня 2014 року стан здоров'я дружини різко погіршився, що зумовило необхідність її госпіталізації та стаціонарного лікування в м. Івано-Франківську. В цей період малолітня ОСОБА_3 продовжувала проживати у своєї бабусі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружина ОСОБА_4 померла. На початку вересня 2014 року, після поховання дружини, відповідач як батько, намагався забрати свою доньку ОСОБА_3 додому, де постійно проживали в м. Івано-Франківську, оскільки, дитині необхідно було відвідувати ДНЗ ясла-садка №1 "Ромашка", до якого вона зарахована ще з 06.02.2013 року. Однак, ОСОБА_1 категорично відмовилася повернути дитину, мотивуючи це наявністю в позивача ВІЛ-інфекції та фактом його перебування на диспансерному обліку з приводу наркотичної залежності. У зв'язку з чим 19.09.2014 року він звернувся до правоохоронних органів щодо неправомірних дій ОСОБА_1 та порушення його прав на виховання доньки.

Крім того, 10.10.2014 року відповідач звернувся в Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Івано-Франківської міської ради про відібрання і повернення дитини (справа №346/5481/14-ц). Водночас ОСОБА_1 подала зустрічний позов, в якому просила суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з бабусею до досягнення дитиною чотирнадцятиліття. Представником Служби у справах дітей Івано- Франківської міської ради було представлено суду висновок, про необхідність визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з батьком.

Окрім того, з вересня 2014 року ОСОБА_1 чинить перепони у намаганнях відповідача бачитися та спілкуватися з донькою, проводити з нею час, піклуватися про неї, що є порушенням його законного права, як батька дитини.

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 дозволила йому та його сестрі ОСОБА_7 зустрітися з його донькою. Проте, спілкування з донькою було недовготривалим і закінчилося тим, що ОСОБА_1 вимагала негайно покинути її будинок.

Згодом 19.12.2014 року на день Святого Миколая разом зі своєю мамою ОСОБА_9 приїздив до своєї доньки, однак так і не зміг зустрітися з нею, а тому змушений був залишити подарунки для доньки у сусідів ОСОБА_1 Так, 30.12.2014 року, 05.03.2015 року ОСОБА_1 дозволяла зустрітися з його донькою на короткий час та в процесі спілкування заборонила їм зустрічатися з дочкою в майбутньому. Родичі ОСОБА_1, які на той час знаходились поряд, в агресивній формі погрожували завданням відповідачу та його матері тілесних ушкоджень. В зв'язку з чим донька ОСОБА_3 почала плакати та проявляти ознаки сильного нервового збудження. В результаті подібних дій ОСОБА_1, відповідач вже близько семи місяців не має можливості повноцінно спілкуватися зі своєю донькою ОСОБА_3. Таким чином, позивачка створила об'єктивні перешкоди у виконанні ним своїх батьківських обов'язків стосовно доньки ОСОБА_3. Крім того, повідомив, що витрати на забезпечення проживання членів його сім'ї, в тому числі утримання доньки покривалися за рахунок отриманої допомоги для малозабезпеченої сім'ї, його пенсії та зароблених ним коштів. Атому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав думку свого довірителя, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримала, оскільки, відповідач перебуває на обліку в ОНД з приводу вживання наркотиків, на даний час він перебуває на замісній терапії, ця хвороба несе загрозу для розвитку і виховання дитини, відповідно до п.4 ч.1. ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він є хронічними алкоголіками або наркоманами, а тому позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позиція виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради по даній справі викладена в додатку 1 до рішення виконавчого комітету міської ради від 30.07.2015 року №412, що додається (а.с.132, 133-135).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що є двоюрідною сестрою відповідача, за життя матері дитини постійно разом гуляли у дворі, дитина була щасливою та веселою. Після смерті дружини брата - дитини у сім"ї не бачила. Стверджує, що відповідач є добрим, люблячим батьком ОСОБА_3, хоче бачити та піклуватись своєю дитиною, а родичі зі сторони матері чинять йому у цьому перешкоди, переховуючи дитину. Коли ОСОБА_3 разом із батьком були у неї в гостях, ОСОБА_3 не відходила від свого батька, вони разом робили уроки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що дійсно ОСОБА_3 знаходиться на обліку в ОНД з 28.01.2000 року з приводу наркотичної залежності, з 11.04.2011 року перебуває під постійним клінічним наглядом в програмі замісної підтримуючої терапії. Знає, що ОСОБА_3 має бажання займатись своєю донькою. Дане хронічне захворювання не є перешкодою у вихованні та утриманні дитини.

Беручи до уваги, що в даній судовій справі дали свої пояснення як позивачка та її представники, відповідач та його представник, у їхній присутності було допитано свідків, представниками Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради було пророблено роботу та надано відповідний висновок, а також, положення ст. 157 ЦПК України - розгляд справ протягом розумних строків та те, що позивачка і її представники ні 05.11.2015 р., ні 14.12.2015 р., ні 16.02.2016 р. в судові засідання не з"являються, а тому суд приходить до висновку продовжити розгляд справи у відсутності позивачки та її представників.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в подружжя народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 05.08.2009 року (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 12.09.2014 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, про що складений відповідний актовий запис за №1403(а.с. 8).

Як вбачається із копії Довідки про причину смерті №257 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від ВІЛ інфекції(а.с.9).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що відповідач не здійснює жодної моральної, фінансової чи іншої підтримки для дитини; не спілкується з донькою, не здійснює жодних дій, які б вказували на його намір брати участь у вихованні, розвитку, навчанні дитини, чи прояви батьківського піклування.

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому зазначив, що батьки дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 06.03.2008 року. Мати дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 зареєстрована з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, де створені належні житлово-побутові умови. З 06.02.2013 року по 01.06.2014 рік дитина відвідувала ДНЗ № 17 «Ромашка». З інформації ДНЗ від 05.05.2015 р. № 99 випливає наступне: батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 за час перебування дитини в закладі брав участь у її вихованні, відвідував всі свята, у яких приймала участь його дитина. У стосунках батька та доньки спостерігалися взаєморозуміння та довіра, він прислухався до порад та рекомендацій педагогів, не був байдужим до проблем закладу.

Згідно інформації Ліснохлібичинської ЗШ І-ІІІ ступенів Коломийської районної ради Івано-Франківської області від 30.03.2015 р. № 9 з 03.11.2014 р. по 12.11.2014 р. ОСОБА_3 відвідувала підготовчу групу до школи без зарахування в списки учнів з метою підготовки до навчання у 1 класі. На заняття дитина приходила завжди доглянутою та охайною. Приводила та забирала дитину з занять бабуся ОСОБА_1, з якою у дитини добрий емоційний контакт.

З доданих до вищезазначеної інформації результатів психодіагностики ОСОБА_3, проведеної практичним психологом навчального закладу вбачається наступне: дівчинка сумує за мамою, яка померла, їй потрібна материнська любов, турбота і ніжність; авторитетом для дитини є бабуся ОСОБА_1 та тітка ОСОБА_9. Між цими людьми та дитиною існує тісний емоційний контакт; з татом, який для ОСОБА_3 є малозначущою людиною, у дитини склалися конфліктні взаємини, у дівчинки наявні негативні емоції щодо нього.

З інформації сектору кримінальної міліції у справах дітей УМВС України в Івано-Франківській області МВС України від 02.10.2014 р. № 38/550 випливає, що батько ОСОБА_15 ОСОБА_3 звертався до правоохоронних органів щодо неправомірних дій ОСОБА_1, яка порушує його права на виховання доньки ОСОБА_3. Останньому працівниками міліції було роз'яснено вимоги СК України щодо переважного права батьків на виховання дитини.

З приводу неправомірних дій ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_3 ОСОБА_3 звертався до служби у справах дітей Коломийської РДА Івано-Франківської області. Згідно інформації служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 12.01.2015 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Коломийської РДА було вирішено, що дане питання слід залишити на розгляд суду.

З наявної у матеріалах справи інформації управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Івано-Франківської області (витяг з реєстру № 314-30122014/26210) випливає, що ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Згідно вищезазначеної інформації, останній на даний час до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої, чи не погашеної судимості він не має та в розшуку не перебуває.

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради надав Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області рішення від 06.11.2014 р. № 578, яким вважав за доцільне відібрання дитини ОСОБА_3 від бабусі ОСОБА_1 та повернення її батькові ОСОБА_3 на виховання.

З приводу захисту права на спілкування з дитиною ОСОБА_3 ОСОБА_2. звернувся також до Уповноваженого Президента України з прав дитини.

З інформації Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 03.02.2015 р. № 01-7/112 випливає наступне: ОСОБА_3 з 11.04.2011 р. перебуває під постійним клінічним наглядом на програмі замісної підтримувальної терапії; в даний період фактів вживання ним «вуличних» наркотичних засобів не було. Має місце позитивна динаміка у лікуванні ОСОБА_3 від наркотичної залежності, а саме: спостерігається спокійна адекватна поведінка, відбувається поступове зменшення дози наркотичного препарату, яка в подальшому буде відмінена і буде припинено замісну підтримувальну терапію.

Присутній на засіданні комісії з питань захисту прав дитини головний лікар Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_16 пояснив наступне: 19 тис. людей в Україні приймають замісну терапію, але це не означає, що всіх наркоманів потрібно позбавляти батьківських прав; за останніх 3 роки у ОСОБА_3 не було жодного порушення, спостерігається позитивна динаміка у його лікуванні, також він має намір в майбутньому "зійти" із замісної терапії; чоловік бореться за свою дитину, працює, хоч і не офіційно; він може бути батьком і за станом здоров'я може виховувати свою дочку. ОСОБА_3 перебуває на замісній терапії, він не несе ніякої небезпеки для своєї дочки. ОСОБА_16 погодився надавати інформацію працівникам служби у справах дітей про будь-які порушення, які виникатимуть зі сторони батька у процесі його лікування, а також про зняття його із замісної терапії.

На протокольне доручення комісії з питань захисту прав дитини центром практичної психології та соціальної роботи управління освіти та науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради було проведено психодіагностичне обстеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Практичними психологами було з'ясовано наступне: ОСОБА_3 ідентифікує себе з сім'єю, у якій на даний час проживає; найважливішою, емоційно близькою людиною для дитини є бабуся Оля, поряд з якою дівчинка почуває себе захищеною та впевненою у собі. Результати стандартизованих вербальних та невербальних методик демонструють присутність у дитини особистісної тривожності, що спричинена наявністю негативного емоційного досвіду (смертю матері), що підвищує і провокує тривожну поведінку дитини; під час розмови дівчинка часто позитивно і з теплотою згадує бабусю по лінії матері; на малюнках дитина зображує матір як повноцінного члена сім'ї, в той час як батько на малюнку відсутній; дівчинка зауважує, що їй дуже не вистачає мами. У висловлюваннях та розповідях дитини батько та бабуся по лінії батька присутні, супроводжуються нейтральними судженнями без прояву яскравих емоцій; простежується брак теплоти, турботи та підтримки з боку батька. ОСОБА_3 під час бесіди не охоче розповідає про батька та не може однозначно дати відповідь на запитання, чому уникає зустрічі з ним. Беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.132, 133-135).

З врахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а, відповідач хоче піклуватися про фізичний і духовний розвиток своєї доньки ОСОБА_3, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, вживає для цього усіх можливих заходів, і лише той факт, що відповідач перебуває на обліку в ОНД з приводу наркотичної залежності, а тому, на думку позивачки має бути позбавленим батьківських прав, на переконання суду не може бути перешкодою у вихованні та утриманні дитини батьком та підставою для задоволення позову.

Щодо позовної вимоги позивачки про призначення її опікуном малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, то відповідно до ч1. ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Як встановлено в судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 є напівсиротою, батько дитини є працездатною особою, який в змозі повноцінно забезпечувати свою дитину і прагне цього.

А тому, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення їй опікуна є не обґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ст. 19, 141, 180-182, 184, 164 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, зацікавлена особа: Івано-Франківська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.