УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 182 грн 02 коп., з яких тіло кредиту - 6 276 грн 55 коп., проценти за користування кредитом - 4 307 грн 16 коп., комісія - 780 грн 12 коп., штраф (фіксована частина) - 250 грн, штраф (процентна складова) - 568 грн 19 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 серпня 2007 року банком було надано кредит ОСОБА_6 у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 7 800,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % річних на залишок заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_6 підтвердила, що підписана нею заява позичальника, разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку - становить кредитний договір.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 умов кредитного договору виникла заборгованість, розмір якої на 19 січня 2015 року становить 12 182 грн 02 коп.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ«ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 6 серпня 2007 року станом на 19 січня 2015 року у розмірі 12 182 грн 02 коп., з яких тіло кредиту - 6 276 грн 55 коп., проценти за користування кредитом - 4 307 грн 16 коп., комісія - 780 грн 12 коп., штраф (фіксована частина) - 250 грн, штраф (процентна складова) - 568 грн 19 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, апеляційний суд виходив з того, що відповідач періодично погашав заборгованість, останнє погашення було здійснено нею 20 серпня 2013 року, а тому банком не пропущено строк позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що 06 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 було укладено договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. На підставі зазначеного договору ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 7 800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_6 неналежним чином виконувала свої зобов'язання за вказаним договором, унаслідок чого в неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» утворилася заборгованість, загальний розмір якої станом на 19 січня 2015 року становить 12 182,02 грн.

Із наданої Банком інформації про картрахунок позичальника вбачається, що у вересні 2011 року ОСОБА_6 була випущена нова картка, строк дії якої закінчується у вересні 2015 року.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем, останній платіж на суму 200,00 грн на виконання кредитних зобов'язань був здійснений позичальником 20 серпня 2013 року.

Вказаний розрахунок відповідачем у судах першої та апеляційної інстанцій не оспорено.

З указаним позовом до суду банк звернувся у березні 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, і оцінивши наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки банк звернувся за захистом своїх прав та інтересів в межах позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова