Справа №333/7513/15-ц
Провадження №2/333/212/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась ОСОБА_1 Посилається на таке. Її син ОСОБА_3 та позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.10.2004 р. по 29.10.2012 р. від цього шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з липня 2012 року проживає разом з нею та її сином ОСОБА_3 Саме вони піклуються про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. А відповідачка з цього часу долею дитини не цікавиться, участі в його вихованні не приймає, не піклується про його розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, що суперечить інтересам дитини. Тому просить позбавити батьківських прав відповідачку у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з неї аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним. Додатково повідомила, що за час спільного з відповідачкою проживання дитина не мала належного догляду та утримання. Мати на забезпечувала йому належне медичне обслуговування, харчування, освіту, догляд. Вона вживала спиртні напої, свідком чого був неповнолітній ОСОБА_4. В нетверезому стані брала його на прогулянки, чим наражала на ризик. Останні чотири роки ОСОБА_4 проживає з нею та своїм батьком ОСОБА_3. Протягом останнього року ОСОБА_3 проживає в Російській Федерації у зв'язку з роботою, він опікується дитиною, надає кошти на його матеріальне забезпечення, але основний догляд за дитиною здійснює саме вона. Після спілкування з матір'ю ОСОБА_4 знаходився у пригніченому стані, тому, за порадою шкільного психолога, вони прийняли рішення обмежити його спілкування з матір'ю. адресу їх проживання відповідачка не знає, їй не казали, також, після того, як хлопчик змінив школу, в якій навчався, відповідачці також не казали номер нової школи. Протягом всього часу, коли дитина проживає окремо від матері, вона жодного разу не надала ніякої матеріальної допомоги, не дарувала подарунків, не цікавилась його успіхами, здоров'ям. Під час хвороб хлопчика догляд за ним здійснювала саме позивачка, мати самоусунулась від цього.

Відповідачка позов не визнала, пояснила, що дитину любить, спілкуватися з нею бажає, але цьому заважає позивачка. Вона приховує адресу проживання сина, школу в якій він навчається. Вона цікавиться життям сина, спілкується з ним, коли він приходить до її матері в гості. Саме мати повідомляє їй про те, що ОСОБА_4 прийде, і вона тоді також приходить до матері та спілкується з ним. Крім того, вона приходить до матері та за допомогою відео програми Скайп через Інтернет мережу спілкується з сином, телефонує йому.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_7 позов не підтримала, пояснила, що дійсно відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, але встановлені в суді обставини не можна вважати підставою для позбавлення її батьківських прав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засіданні не з'явився, його інтереси за довіреністю представляла ОСОБА_1, яка від імені свого довірителя позов підтримала. Від ОСОБА_3 в суд надійшла заява в якій він повідомив, що обізнаний із позовом, його підтримує.

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 Носова Д.А. заперечувала проти позбавлення батьківських прав.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Матір'ю якого є ОСОБА_2, батьком - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с.9)

Відповідно до довідки Єдиної абонентської служби №1805 від 22.07.2015 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без реєстрації з липня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 також зареєстрованими за цією адресою значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.23).

Аналогічні відомості вказані в акті про фактичне проживання громадян від 21.07.2015 р. складеного комісією з Центру обслуговування абонентів №8 Єдиної абонентської служби (а.с.24).

Відповідно до довідки №01-6/58 від 31.07.2015 р. КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» ОСОБА_4 перебував під наглядом дільничої служби дитячої поліклініки №6 з 30.08.2012 р. У зв'язку з реформуванням з 09.01.2014 р. перебуває під наглядом дільничної служби амбулаторії №10 по теперішній час. Під час викликів вдома та на прийомах в амбулаторії з дитиною бувають батько ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно довідки №01-20/356 від 06.07.2015 р. ОСОБА_4 навчається в школі №100 м. Запоріжжя. За час навчання ОСОБА_4, дитиною займається тільки його батько. Він систематично приходить до школи, цікавиться навчанням, підтримує зв'язок з класним керівником. Мати дитина за час навчання ОСОБА_4 до школи не приходила, батьківські збори не відвідувала, не спілкувалась із вчителями, не цікавилась розвитком дитини. (а.с.12).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_9, допитані за клопотанням позивача в суді повідомили, що відповідачка не піклується про сина, його вихованням займається бабуся - позивачка по справі.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що ОСОБА_2 мешкає окремо від сина, проживала зі співмешканцем, який її бив.

Свідок ОСОБА_11 в суді повідомила, що вона є матір'ю відповідачки. Підтвердила, що син відповідачки, її внук ОСОБА_11 проживає останні чотири роки разом з позивачкою та своїм батьком. Відповідачка мешкає окремо. Вона не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Доглядом за дитиною займається позивачка. За час проживання дитини з матір'ю, хлопчик був недоглянутий, мати вживала спиртні напої, в присутності сина, неналежно доглядала за ним, погано кормила, не займалася лікуванням. У дитини запах алкоголю асоціюється з матір'ю. зараз спілкування відповідачки та сина відбувається в її присутності, під час приходу онука до неї в гості. Вона телефонує дочці та попереджає, що прийде хлопчик, щоб та прийшла та поспілкувалась з ним. Відповідачка матеріально дитині не допомагає. Спілкується з дитиною також через Скайп, який встановлений в її комп'ютері.

Свідок ОСОБА_12 в суді повідомила, що до перші три класи була вчителькою ОСОБА_4. Навчанням хлопця завжди цікавились його батько та бабуся ОСОБА_1 Мати хлопчика вона ніколи не бачила. Хлопчик потребував психологічної допомоги у зв'язку з незадовільними стосунками в родині. Розповідав про те, що мати його ніколи не приголубила, не цілувала.

Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ч. 1 ст.164 СК України у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Як вбачається з довідок медичних установ відповідачка не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Вона отримує пенсію як інвалід дитинства в розмірі 1104 грн. Відділом по Комунарському районі Служби у справах дітей Запорізької міської ради 11.02.2016 року було обстежено місце проживання відповідачки за адресою її проживання та реєстрації: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, 20/202. Згідно висновків комісії: стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання ОСОБА_2 задовільні.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд звертає увагу, що поняття ухилення від виконання обов'язку та невиконання обов'язку не є тотожними. Лише тоді можливо стверджувати про ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, коли мати мала реальну юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, за наявності її вини.

Суд прийняв до уваги той факт, що позивачка протягом чотирьох років приховувала від відповідачки місце проживання дитини, останній рік, приховувала і місце його навчання, обмежувала доступ відповідачки до дитини. Ці обставини підтверджуються поясненнями відповідачки ОСОБА_2 та самої позивачки. Суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2, як мати дитини, у випадку обмеження її права на спілкування із власною дитиною, мала можливість захистити свої права як матері, але не скористалась цим, тому обмеження спілкування з боку позивача не виправдовує поведінки матері щодо виховання та утримання власної дитини.

Судом встановлено, що протягом останніх чотирьох років, коли неповнолітній ОСОБА_4 проживав окремо від матері - позивачки по справі, їх спілкування відбувалось лише під час зустрічей за місцем проживання матері відповідачки та за допомогою відеопрограми Скайп в Інтернет мережі. Відповідачка в суді не довела, що відсутність належного піклування сином з її боку обумовлена лише поведінкою позивачки, суд вважає, що відповідачка не доклала належних зусиль для належного виховання та утримання свого неповнолітнього сина, який мешкає окремо від неї. Але в той же час, не встановлені в суді обставини які б, згідно ч. 1 ст.164 СК України були б підставою для позбавлення її батьківських прав.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

На думку суду, висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина не містить переконливих доказів нехтування відповідачем своїми обов'язками і обставин, з якими закон пов'язує позбавлення батьківських прав. Підтвердженням цього було пояснення представника органу опіки і піклування, яким частково підтримано раніше наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, пояснення позивачки, якою зазначено, що звернення до суду пов'язане з можливістю вивезти дитину до за місцем проживання батька в Російську Федерацію.

Європейський суд з прав людини в своєму Рішенні по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року вказує на те, що у випадку коли рішення позбавлення батьківських прав мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Позивачка в судовому засіданні неодноразово посилається на те, що під час спільного проживання відповідачки та сина ОСОБА_13, останній не отримував належного догляду, поведінка матері щодо догляду за ним приводила з виникненню небезпечних для життя та здоров'я дитини ситуацій. Але суд зважує, що всі випадки на які посилається позивачка виникали більше чотирьох років потому, коли дитина проживала з матір'ю та батьком в одній родині. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не можна виправдовувати лише ненадійністю відповідачки, та більше сприятливим оточенням в сім'ї позивачки, оскільки такі проблеми можна вирішити не вдаючись до роз'єднання сім'ї.

Як позивачка так і батько дитини, мають право в інші способи захищати інтереси дитини, не позбавляючи батьківських прав відповідачку, звертатися до суду із позовом про встановлення місця проживання дитини із батьком, відібрання дитини, надання дозволу на виїзд дитини тощо.

Таким чином, суд встановив факт, що відповідачка не прикладає належних зусиль для участі у вихованні сина, і з урахуванням конкретних обставин справи вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до батьківських обов'язків щодо виховання сина. За таких обставин суд вважає необґрунтовано і передчасно позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164, 166 СК України, пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 10, 60, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_4 і покласти на органи опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

На рішення сторонами, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська