ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 273/1321/15
провадження № 2/753/4077/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»звернулось до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 292,34 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 18 серпня 2015 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2016 року у зв'язку зі смертю ОСОБА_3 здійсноно заміну відповідача на правонаступника - ОСОБА_2 та цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2016 року суддею Лужецькою О.Р. справу прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав уточнену позовну заяву та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 2 014,86 грн. Звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.08.2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки..

Зазначений факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у відповідності до якої ОСОБА_3 погодився з тим, що підписана заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, про те, що він згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір укладений між сторонами є договором приєднання, з яким погодився відповідач, підписавши заяву на видачу кредиту та ознайомившись із Умовами і правилами надання банківських послуг.

Банком зобов'язання за договором виконались, а саме ОСОБА_3 надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами.

ОСОБА_3, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

19.11.2015 року позивачу стало відомо, що 02 грудня 2014 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть,.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

З наведеного вбачається, що обов'язок покійного ОСОБА_3 повернути кошти позивачу його смертю не припинився і дане зобов'язання щодо повернення коштів може бути виконане іншою особою, тобто її спадкоємцями, які відповідно прийняли спадщину до складу якої також входить невиконаний обов'язок спадкодавця щодо повернення коштів (боргу) по вказаному кредитному договору.

У відповідності до копії спадкової справи, наданої Баранівською державною нотаріальною конторою спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є відповідач по справі, ОСОБА_2

Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво про право на спадщину за законом, складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Отже, відповідач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3

У відповідності до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданою стороною позивача та неоспореного стороною відповідача, заборгованість нарахована банком до 02.12.2014 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлений строк виконання зобов'язання, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кредиту, а відтак і початок перебігу позовної давності починається з моменту порушення строку його погашення.

Суд бере до уваги посилання представника відповідача про те, що є підстави застосувати наслідки пропуску строку спеціальної позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що останній платіж по договору було вчинено 26.11.2012 р., а з позовом банк звернувся лише 18.08.2015 року, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення неустойки - штрафу, пені з підстав пропуску строку позовної давності.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на скрутне матеріальне становище, як на підставу звільнення від сплати чи зменшення заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки такої підстави законодавство України не містить.

Враховуючи все вищевикладене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 3 909,23 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 551, 536, 610,629, 1046-1056 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.08.2012 року в розмірі 3 909 (три тисячі дев'ятсот дев'ять) грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА