З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"23" травня 2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Саландяк О.Я.,
секретаря Райчук Б.А.,
за участі представника позивача адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жмеринці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів, -
Судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність позивача, який повідомлявся судом про час та місце його проведення, оскільки інтереси останнього представляє представник.
Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно (а.с. 33, 37), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною, юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявились в судове засідання без поважних причин.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечив представник позивача, про що заявив суду.
Вислухавши пояснення представник апозивача, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 12.01.2016 р. укладено договір фінансового лізингу №002867 (а.с. 15-20), за умовами якого моментом передачі щодо предмета лізингу означає дату підписання лізингоодержувачем та лізингодавцем акту приймання-передачі предмета лізингу; адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у додатку №1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу; авансовий платіж це обовязків платіж, що складає частину вартості предмета лізингу, розмір якого визначено у додатку №1 договору, який сплачується лізингоодержувачем на користь лізингодавця, на умовах договору до моменту передачі предмета лізингу. На авансовий платіж не нараховується жодні проценти, повернення авансового платежу відбувається в умовах та у порядку передбаченими договором; комісія за передачу предмета лізингу одноразовий платіж, розмір якого становить 3% від вартості транспортного засобу вказаного у договорі, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за здійснення необхідних дій, які повязані з передачею предмета лізингу лізингоодержувачу; комісія за супроводження договору грошові кошти сплачені за послуги супроводження договору, які сплачуються лізингоодержувачем у складі лізингового платежу. Розмір комісії за супроводження договору відображається у додатку №3 до договору та становить погоджений сторонами відсоток; лізинговий платіж щомісячний платіж, що сплачується на користь лізингодавця у строки та в розмірі відповідно даного договору та до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування, додаток №3 до договору); перший платіж платіж, що складається з адміністративного платежу, авансового платежу які сплачуються у відповідності до умов даного договору; обсяг фінансування сума грошових коштів, що становить різницю між вартістю предмета лізингу на момент його передачі та сплаченим вигодо одержувачем авансовим платежем та можливою доплатою у відповідності до умов договору. на суму обсягу фінансування нараховуються відсотки, обсяг фінансування та відповідні відсотки підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця. Порядок та розмір сплати обсягу фінансування визначається у договорі та у додатку №3 до договору; лізинговий період період за який лізингоодержувач здійснює оплату за користування предметом лізингу; продавець юридична чи фізична особа субєкт підприємницької діяльності, найменування, адреса та реквізити якої зазначено в акті приймання-передачі предмета лізину, який є предметом даного договору; предмет лізингу транспортний засіб (автомобіль, сільськогосподарська техніка, комерційна, будівельна техніка та ін..), який підлягає обовязковій реєстрації в органах, які зобовязані проводити таку реєстрацію та визначений в п. 1.1 договору фінансового лізингу та специфікації, яка міститься у додатку №2 даного договору; вартість предмета лізингу погоджена сторонами вартість (ціна) предмету лізингу, яка відображає його справедливу та звичайну вартість, на момент укладення договору, та яка може бути змінена продавцем на момент передачі предмета лізингу.
Відповідно до п. 1.1 Договору фінансового лізингу предметом фінансового лізингу є автомобіль Fiat NEW Doblo, комплектації - Panorana, обєм/тип двигуна 1,3/дизель, тип КПП механічна, привід 4х2. Спеціфікація предмета лізингу була самостійно та свідомо обрана лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає його вимогам. Вартість предмета лізингу на момент укладення договору зазначається у даному договорі, розмір авансового платежу вказується у даному договорі та у Додатку №1 до даного договору, який є його невідємною частиною (п. 1.2 договору). Лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором (п. 1.3 договору). Лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його зміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищевказаними зобовязаннями відповідає продавець (п. 1.4 договору). лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобовязаннями щодо продажу предмета лізингу (п. 1.5 договору). Предмет лізингу є власністю лізингодавця до моменту переоформлення права власності на предмет лізингу на лізингоодержувача, згідно з умовами договору. а усі ризики по предмету лізингу переходять від лізингодавця лізингоодержувачу в момент передачі предмету лізингу по акту приймання-передачі (п. 1.6 договору). Предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісію за передачу предмета лізингу: у разі наявності, Сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 договору, або різниці до вже сплаченого платежу на умовах викладених у п. 9.6 договору (п. 1.7 договору). Незалежно від наявності у продавця предмета лізингу, вказаного лізингоодержувачем в даному договорі та за заявою лізингоодержувача, сам предмет лізингу може бути змінений на інший предмет лізингу до моменту купівлі предмета лізингу. Умови такої зміни, та проведення додаткових розрахунків, вказується у відповідній додатковій угоді до даного договору (п. 1.8 договору).
Договір фінансового лізингу вступає в силу з моменту його підписання сторонами та дії протягом 78 календарних місяців, але у будь-якому випадку до повного виконання зобовязаньсторонами за даним договором. Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмету лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком №3 до цього договору. дія договору фінансового лізингу припиняється або з моменту переходу права власності на предмет лізингу лізингоодержувачу, або у випадку повернення предмету лізингу лізингодавця. При наявності між сторонами взаємних невиконаних зобовязань (в т.ч. фінансових) договір у частині цих невиконаних зобовязань діє до повного їх виконання (п.п. 2.1, 2.2, 2.4 договору).
Лізингодавець зобовязаний придбати предмет лізингу, який визначено лізингоодержувачем в порядку та на умовах договору та інших погоджень між сторонами. Лізингодавець зобовязаний на умовах викладених у договорі передати придбаний для лізингоодержувача предмет лізингу. Повідомити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоровя, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним. Забезпечувати захист прав лізингоодержувача на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством, щодо захисту права власника перед третіми особами, при умові неналежного виконання умов договору лізингоодержувачем. Ознайомити лізингоодержувача з умовами даного договору та внутрішніми правилами та надавати повну інформацію, яка передбачена чинним законодавством. За письмовою вимогою лізингоодержувача, зобовязаний надавати інформацію, яка свідчить про хід виконання даного договору. лізингодавець зобовязаний відшкодувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, якщо вони були зроблені за письмовою згодою лізингодавця у порядку визначеному договором. Виконувати інші зобовязання, які прямо передбачені даним договором та законодавством України (п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5, 3.1.6, 3.1.9, 3.1.11 договору).
З метою забезпечення належного виконання лізингоодержувачем своїх зобовязань за договором, лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача надати протягом 30 календарних днів з моменту направлення лізингодавцем відповідної вимоги додаткові гарантії у вигляді договору поруки. Залишати предмет лізингу в своєму салоні в разі наявності несплаченого лізингоодержувачем лізингового платежу в строки та у порядку передбаченими договором. У випадку, якщо лізингоодержувач прострочив виконання зобовязань по сплаті лізингових платежів більше як на один місяць лізингодавець має право вилучити предмет лізингу у лізингоодержувача. Вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, завданих внаслідок його дій або бездіяльності відповідно до умов даного договору. розірвати договір в односторонньому порядку за умови не виконання умов договору. при цьому лізингодавець не зобовязаний завчасно повідомити лізингоодержувача про розірвання договору. лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір у випадку неможливості придбання предмета лізингу або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу та у разі не обрання нового предмета лізингу лізингоодержувачем протягом одного року. У такому випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу всі сплачені ним кошти за мінусом адміністративного платежу (п.п. 3.2.1, 3.2.3, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 договору).
Лізингоодержувач зобовязаний до отримання предмету лізингу, на умовах передбачених договором, сплатити передбачені договором платежі. Прийняти і належним чином використовувати предмет лізингу за його призначенням. У встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі згідно умов договору, а також компенсувати витрати лізингодавця, які повязані з реєстрацією предмета лізингу у відповідних органах. Відшкодувати лізингодавця збитки заподіяні неналежним виконанням своїх зобовязань за умовами договору до моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу. Негайно повернути предмет лізингу лізингодавця у випадках передбачених договором. Лізингоодержувач зобовязаний самостійно купувати, встановлювати та сплачувати наступні товари, послуги, штрафи: миття кузову, салону; пальне і присадки до нього та всі рідини, які використовуються при експлуатації предмета лізингу; штрафи за порушення правил руху та паркування; обслуговування додаткового устаткування, що не охоплені даним договором; реклама(наклеювання стікерів); двірники для вітрового скла; гальмівні колодки; ремонтні роботи, які підпадають під дію гарантії чи страхування та інше (п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.5, 3.3.7, 3.3.9 договору).
Лізингоодержувач має право відмовитися або розірвати договір у передбачених договором або чинним законодавством випадках. Вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням умов договору. У випадку неможливості придбання предмета лізингу лізингодавцем або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу звернутися до лізингодавця із письмовою заявою про надання йому будь-якої іншої марки та/або моделі та/або модифікації транспортного засобу, у цьому випадку лізингодавець залишає за собою право прийняти або відхилити таку заяву в залежності від можливостей лізингодавця та/або продавця, або розірвати договір на умовах п. 12.1 договору. Набути право власності на предмет лізингу в порядку передбаченому договором та чинним законодавством України. (п.п. 3.4.3, 3.4.4, 3.4.6, 3.4.7 договору).
Лізингодавець передає у користування предмет лізингу не пізніше 120 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 договору. У разі затримки строку сплати авансового платежу строк поставки предмета лізингу може бути відповідно змінений. Лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі з моменту сплати платежів, які визначені в п. 4.1 договору до моменту підписання акту приймання-передачі предметі лізингу тобто в строки, передбачені п. 4.1 договору (п. 4.1, 4.7 договору).
Лізингоодержувач свідомо обирає предмет лізингу та визначає його у п. 1.1. договору. в результаті цього лізингодавець не несе відповідальності за будь-які особливі характеристики або придатність предмету лізингу для будь-якої мети та/або офіційні дозволи, а також будь-яку пряму чи опосередковану шкоду, яка може виникнути в результаті використання предмета лізингу лізингоодержувачем. Підписуючи цей договір лізингоодержувач підтверджує, що його повідомили та попередили про всі особливі властивості предмета лізингу0 які можуть бути небезпечними для життя, здоровя, майна лізингоодержувача та третіх сторін, навколишнього середовища або призвести до пошкодження предмета лізингу під час його використання, а також підтверджує, що в подальшому візьме на себе всю відповідальність за будь-яку шкоду фізичним, юридичним особам, будь-яким іншим установам внаслідок використання, зберігання, володіння або інших операцій з предметом лізингу. Місцем зберігання предмета лізингу протягом всьому строку дії договору є Вінницька область м. Жмеринка, вул. Чапаєва, 74 (п.п. 5.8, 5.9, 5.15 договору).
З моменту передачі предмета лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача. Предмет лізингу та повязані з виконанням даного договору ризики підлягають страхуванню. Компанія страховика обирається лізингодавцем. (п. 7.1, 7.2)
Авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50% від вартості предмета лізингу зазначеному у договорі та специфікації (п. 9.1 договору). Даним договором сторони визначили, що у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту украдення даного договору та з метою виплати лізингоодержувачем не менше 50% від вартості предмета вартості предмета вартості до вже сплачених авансових платежів до моменту підписання додатку №3 до даного договору та до моменту купівлі предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. У такому випадку сплата різниці проводиться лізингоодержувачем на підставі наданої лізингодавцем квитанції або рахунку. В такому випадку остаточна вартість предмета лізингу та подальші лізингові та інші обовязкові платежі будуть визначені у додатку №3 до даного договору, який сторони зобовязані підписати та який є його невідємною частиною (п. 9.4 договору). Лізингоодержувач має право на останньому місяці сплати авансового платежу та/або до купівлі предмета лізингу для лізингоодержувача, звернутися до лізингодавця із письмовою заявою про надання йому будь-якої іншої марки та/або моделі та/або модифікації транспортного засобу, що відрізняється від марки та/або моделі та/або модифікації, яка зазначена у договорі та специфікації. У цьому випадку лізингодавець залишає за собою право прийняти або відхилити заяву в залежності від можливостей лізингодавця та/або продавця. В разі задоволення заяви лізингоодержувача та з метою виплати лізингоодержувачем не менше 50% від вартості вже новообраного предмета лізингу на момент купівлі предмета лізингу та його передачі, лізингоодержувач зобовязаний єдиноразово доплатити різницю такої вартості, до вже сплачених авансових платежів, до моменту підписання додатку №3 до даного договору та до моменту купівлі новообраного предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. У такому випадку сплата різниці проводиться лізингоодержувачем на підставі надані лізингодавцем квитанції або рахунку. В разі задоволення заяви лізингоодержувача, щодо зміни предмета лізингу сторони обовязково підписують специфікацію на новообраний транспортний засіб. Остаточна вартість новообраного предмета лізингу та подальші лізингові та інші обовязкові платежі будуть визначені у додатку №3 до даного договору, який є його невідємною частиною та який сторони зобовязані підписати до моменту передачі транспортного засобу (п. 9.6 договору). кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, залежно від їх призначення вказуються у квитанції, зараховуються по даному договору в наступному порядку: адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмета лізингу, у разі наявності, різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 договору, або різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 договору (п. 9.7 договору). комісія за передачу предмета лізингу одноразовий платіж, розмір якого становить 3% від вартості транспортного засобу, вказаного у договорі, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за здійснення необхідних дій, які повязані з передачею предмета лізингу лізингоодержувачу. У разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення даного договору та на момент передачі предмета лізингу лізингоодержувач зобовязаний здійснити одноразову доплату з таки розрахунком, що комісія за передачу предмета лізингу становила 3% від вартості предмета лізингу на момент його купівлі (п. 9.8 договору).
Лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (додаток №3 до договору). кожний лізинговий платіж включає відсотки за користування обсягом фінансування в розмірі 21% річних на залишок частини від обсягу фінансування, частина від обсягу фінансування (сума яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу), комісія за супроводження договору в розмірі 7% (п. 10.1 договору). На момент укладення договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору становить 285,86 грн. доларів США, згідно обмінного курсу доларів США до української гривні на фактичну дату укладення договору становить 7346,60 грн. у гривневому еквіваленті. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання договору та до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу сторони зобовязані підписати додаток №3 до договору (графік сплати лізингових платежів або план відшкодування або додаток №3 до договору) ( (п. 10.3 договору). У випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобовязаний прийняти такі зміни (п. 10.5 договору). дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 125 календарних місяців після підписання акту приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів в термін до 12 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10% від суми дострокового погашення (п. 10.14 договору).
Лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвати договір, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає (п. 12.1 договору).
ОСОБА_2 в заяві від 20.01.2016 року просив повідомити відповідача про причини невиконання ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» зобов»язань за договором передачу автомобіля Fiat, модель new doblo, 2013 року, просив виконати зобов»язання або повернути сплачені кошти (а.с. 38).
Із оглянутому у судовому засіданні додатного договору до договору фінансового лізигу №002867 від 12.01.2016 року вбачається пропозиція відповідача про зміну предмету лізингу на автомобіль ЗАЗ Forza Sedan без зазначення року випуску, а вартість предмету лізингу змінити на 243 900 грн.
Відносини, що виникають в звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом України «Про фінансовий лізинг».
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Встановлено, що 12.01.2016 р. між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2 укладено договір фінансового лізингу № 002867 з додатками (Графік сплати авансового платежу та Специфікація), відповідно до умов якого лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору фінансового лізингу та згідно з положеннями чинного законодавства.
На виконання зобовязань ОСОБА_2 12.01.2016 р. на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» (а.с. 39) перераховано 178000,00 грн., призначення платежу адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу №002867 від 12.01.2016 р. (а.с. 21)
Проте, після сплати позивачем зазначеної суми, він зясував, що вказаний платіж є адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцеві за здійснення заходів, повязаних з підготовкою документів для укладення договору.
Крім того, позивачеві розяснили, що відповідно до пункту 1.7 договору автомобіль може бути переданий йому протягом стоку не більше 120 робочих днів і лише після сплати авансового платежу в розмірі 50% предмета лізингу, комісії за передачу автомобіля.
Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк, не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Як слідує з умов пункту 1.3 договору відповідач взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати позивачу предмет лізингу у користування, тобто на момент укладення договору в нього як лізингодавця не було предмета лізингу. Отже, оспорюваний договір є договором непрямого лізингу.
Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
У вступній частині договору фінансового лізингу № 002867 від 12.01.2016 р., укладеного між сторонами, визначено, що адміністративний платіж - це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається в додатку № 1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу.
Пунктом 1.7. даного договору встановлено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4. ст. 9 даного договору.
Із наведеного слідує, що складова першого лізингового платежу - адміністративний платіж виходить за межі переліку лізингових платежів, встановлених законом.
Це також підтверджується положеннями Модельного закону про лізинг, прийнятого на двадцять пятому пленарному засіданні Міжпарламентської Асамблеї держав - учасниць СНД (Постанова N 25-6 від 14 квітня 2005 року).
Так, відповідно до статті 17 згаданого Закону загальна сума лізингових платежів за договором лізингу - це сукупність всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу. Під лізинговим платежем за період розуміється вартість послуг лізингодавця, що надаються відповідно до договору лізингу за передбачені умовами договору лізингу періоди протягом строку лізингу, до складу якої входить відшкодування витрат лізингодавця, повязаних з придбанням і передачею предмета лізингу лізингоодержувачу, що здійснюється шляхом нарахування амортизації, відшкодування інших витрат, повязаних зі здійсненням лізингової угоди, а також дохід лізингодавця.
Момент початку надання послуги лізингоодержувачу визначається моментом передачі предмета лізингу у тимчасове володіння і користування лізингоодержувачу.
Під виплатами за договором лізингу розуміються суми, що підлягають сплаті лізингодавцю потягом строку дії договору лізингу. Величина та строки виплат, а також спосіб їх здійснення визначаються договором лізингу з урахуванням даного Закону.
Згідно ст. 3 ч. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ст. 807 ч. 1 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
Згідно ст. 184 ч. 1 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.
Згідно ст. 1 ч. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ст. 634 ч. 1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
При укладенні договору відповідачем було використано стандартну форму договору. Позивач не мав можливості внести в нього зміни, а тому виходячи із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України оспорюваний договір є договором приєднання. Про це також свідчить і наданий для огляду у судовому засіданні представником позивача додатковий договір до договору фінансового лізигу №002867 від 12.01.2016 року, із якого вбачається одностороння пропозиція відповідача про зміну предмету лізингу на автомобіль ЗАЗ Forza Sedan без зазначення року випуску, а вартість предмету лізингу - на 243 900 грн., до якого запропоновано приєднатись позивачу.
Визначення умов договору приєднання за законом віднесено до питань внутрішньої діяльності відповідача. Підготовка документів для укладення договору не може бути послугою в розумінні п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а фактично полягає у виготовленні стандартної форми договору, відтак, відповідач не може включати зазначені витрати в ціну договору та зобов'язувати споживача їх оплатити.
Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
З наведеного вбачається, що чинним законодавством не передбачено лізинговий платіж, пов'язаний з укладенням самого договору фінансового лізингу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Також вказана стаття містить самосітйні підстави для визнання угоди (чи її умов) недійсною.
Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір.
У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-XII).
Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону, згідно з якою умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
За змістом статті 18 Закону для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючиумови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року при розгляді справи № 6-2766цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування.
Суд вважає, що аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу № 002867 від 12.01.2016 р., укладеного між сторонами, дає підстави для висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом (стаття 3 договору), звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.
Згідно з пунктом 1.4 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.
За змістом ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та інше суперечить положенням статті 808 ЦК України.
Окрім того, оспорюваний договір фінансового лізингу містить додаток «Графік сплати авансового платежу», однак в дійсності сторони в повній мірі не погодили, обсяг таких платежів та конкретні строки їх сплати, що вказує на невизначеність загального обсягу фінансування, що у свою чергу відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також є ознакою несправедливої умови договору, а саме установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.
У пункті 8.2 оспорюваного договору зазначена погоджена сторонами вартість предмета лізингу, однак лише на момент укладання договору (183961,87 дол. США, що становило 471900,00 грн.). За умовами договору вона може бути змінена в залежності від зміни обмінного курсу долара США до української гривні або у разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця, що у свою чергу відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також є ознакою несправедливої умови договору, а саме визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.
Однак, не врахувавши зазначені норми закону, відповідач не надав можливості позивачу захистити свої права та інтереси у випадку їх порушення відповідачем або ж відмовитись від договору, натомість, його умовами передбачив можливість не повертати кошти, сплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору з ініціативи останнього. Так, відповідно до п. 12.1. ст. 12 лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням. У такому випадку поверненню підлягає 60 % від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.
У той же час, договором не передбачена така відповідальність лізингодавця перед споживачем, що призводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», відповідно до якого лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні справ суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів».
Даний закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Частина 1 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 даного Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману, зокрема, стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.
Згідно зі ст.ст. 4, 10, 15 Закону України «Про захист прав споживачів» - споживач має право: на необхідну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); на розірвання договору та повернення коштів, якщо стане очевидним, що послуга буде не виконана; на отримання необхідної інформації, достатньої для придбання цієї продукції, виробника та гарантії її придбання, тощо.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що представник відповідача під час укладення з позивачем договору фінансового лізингу, завуалював призначення першого адміністративного платежу в розмірі 178000,00 грн. під вигляд платежу за договором, який за умовами договору не повертається в жодному випадку та є платою за укладення самого договору, тим самим ввівши позивача в оману стосовно загальної ціни договору та порядку виконання його умов.
Таким чином оспорюваний договір фінансового лізингу № 002867 по своїй природі є несправедливим, його умови не відповідають вимогам законодавства, порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило об»єктивно бракує знань. Необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів одо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 ЦК України). Отже для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок введення в оману придбати непотрібні йому кредитні послуги.
Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.
Як слідує із матеріалів справи, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є об»ємним документом, надрукований дрібним шрифтом. Крім того, він є юридично складним, в звязку з чим потребує достатнього часу для його прочитання, детального вивчення та розуміння. У той же час, суд вважає, що у ОСОБА_2 на момент укладення договору обєктивно бракувало знань, необхідних для правильного вибору фінансової послуги із запропонованих на ринку, а також для оцінки договору з відповідачем щодо придбання у нього послуги фінансового лізингу, який мав стандартну форму.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.
Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.
Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК Україниу разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Саме такого правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 16 грудня 2015 року у справ № 6-2766цс15.
Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства та на таку підставу позову посилався позивач у позовній заяві.
Судом установлено, що договір фінансового лізингу № 002867 від 12.01.2016 р., укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», нотаріально посвідчено не було, однак на таку підставу позивач у позові не посилався.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку із несправедливими умовами, а також через відсутність ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживачів договір може бути визнаний недійсним в цілому.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 26 та ч. 1 ст. 27 Віденської Конвенції 1986 року «Про право міжнародних договорів», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 10 ЦК України та ст. З Закону України «Про захист прав споживачів» Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика ЄСПЛ є частиною національного цивільного законодавства України та застосовується судами при розгляді справ як джерело права.
Таким чином, суд, встановивши наявність несправедливих умов договору, наявність дисбалансу прав та обовязків на користь лізингодавця, використання нечесної підприємницької діяльності дійшов висновку про визнання укладеного договору фінансового лізингу недійсним в цілому та стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь позивача сплачених ним коштів у розмірі 178000,00 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 551,20 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру та 1780,00 грн. судового збору за вимогу майнового характеру.
Керуючись ст. ст. 10, 184, 203, 215, 220, 227, 230, 509, 628, 634, 799, 806, 807 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 11, 16, 17, 18, 34 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 74, 77, 84, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів - задовольнити.
Визнати недійсним договір фінансового лізингу №002867 від 12.01.2016 р., укладений між ОСОБА_2 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 сплачені кошти в розмірі 178000,00 (сто сімдесят вісім тисяч) грн.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може він може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення виготовлено 25.05.2016 року.
Суддя /підпис/
Суддя