Провадження №22-ц/784/455/16
Справа № 483/1644/15-ц Головуючий в 1 інстанції Чаус Л.В.
Провадження № 22ц/784/455/16 Доповідач Маляренко І.Б.
Категорія: 30
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Прокопчук Л.М., Темнікової В.І.

За участю секретаря: Харитонової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

На обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2015 року відповідачка була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за заподіяння йому легких тілесних ушкоджень. Під час заподіяння тілесних ушкоджень відповідачка пошкодила його зубний протез. Крім того, від її удару він впав на огорожу свого домоволодіння та пошкодив її. Також ОСОБА_2 відтягувала його від воріт, за які він тримався, від чого ворота були вирвані. Посилаючись на викладені обставини, просив стягнути з відповідачки заподіяну її діями матеріальну шкоду, яка складається з вартості відновлення зубного протезу у розмірі 561 грн. 90 коп., вартості пошкоджених двох плит огорожі у розмірі 400 грн. та вартості зламаних воріт у розмірі 2500 грн., а всього - 3461 грн. 90 коп.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про задоволення позову у звязку з допущенням судом першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Як вбачається з копії вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2015 року, який набрав законної сили 25 серпня 2015 року, ОСОБА_2 29 травня 2015 року, приблизно о 15 год., знаходячись біля будинку № 31 по вул. Новій в с. Рівне Очаківського району Миколаївської області, під час конфлікту з ОСОБА_1, умисно нанесла останньому три удари руками в обличчя, внаслідок чого той, не втримавши рівновагу, впав на землю, чим спричинила позивачеві легкі тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, і за скоєння цього злочину вона засуджена до покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, задоволено судом частково, на користь потерпілого стягнуто з ОСОБА_2 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Цивільний позов потерпілого в частині стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди за пошкодження зубного протезу та двох плит огорожі суд не розглядав, пославшись на те, що вказана шкода не повязана з ушкодженням здоровя потерпілого. Суд розяснив потерпілому, що

він має право на звернення до суду з відповідними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з вартості відновлення зубного протезу у розмірі 561 грн. 90 коп., вартості пошкоджених двох плит огорожі у розмірі 400 грн. та вартості зламаних воріт у розмірі 2500 грн., суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано належних доказів, на підставі яких можливо встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла. Зі змісту вказаною статті слідує, що шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи спір, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві матеріальних втрат, моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести в суді ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як уже зазначалося вище, звернувшись до суду, позивач ОСОБА_1 зазначив, що під спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень було пошкоджено наявний у нього зубний протез, 2 бетонні плити огорожі та ворота.

При цьому позивач посилався на те, що відповідачка штовхнула його, він впав на огорожу і пошкодив її, крім того зазначив, що він тримався за ворота, і коли відповідачка тягнула його, їх було вирвано.

Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 пояснював, що тримався за огорожу, відповідачка почала витягати його на вулицю, штовхнула на бетонну плиту, він вдарився спиною.

В судовому засіданні позивач уже послався на те, що відповідачка ОСОБА_3 пошкодила плити бетонної огорожі тим, що нанесла по ним кілька ударів ногами, під час тяганини зламалися стовпчики, на яких трималися ворота та хвіртка, ті впали та розсипалися. Зубний протез тріснув та зламався від нанесених відповідачкою ударів кулаками по його обличчю.

Проте, як вбачається із матеріалів кримінальної справи № 483/1172/15-к, зокрема, висновку експерта № 26 від 31.05.2015 року (а.с.47), тілесні ушкодження, встановлені у потерпілого ОСОБА_1, утворилися від впливу нігтів на пальцях п'ястей рук.

Таким чином, факт нанесення відповідачкою ударів по обличчю позивача саме кулаками підтвердження не знайшов.

Крім того, із наданого позивачем витягу з його медичної карти № 477 (а.с.57) вбачається, що 29.05.2015 року він звертався до Рівненської сільської амбулаторії, його було оглянуто, надано первинну допомогу, зазначено про відсутність зубного протезу.

У довідці Рівненської сільської амбулаторії, що знаходиться в матеріалах кримінальної справи (а.с.40), міститься та ж інформація, але без даних про наявність чи відсутність зубного протезу.

При цьому позивачем не було надано суду доказів того, коли йому було виготовлено зубний протез і ким, як він виглядає, який розмір має, чи має він пошкодження, і чи могли вони утворитися при тих обставинах, на які він посилається.

Пояснити, спеціалістом якої лікарняної установи і коли було складено калькуляцію вартості зубного протезу, надану суду (а.с.3-4) позивач не зміг.

Не надав позивач і доказів щодо пошкодження двох бетонних плит огорожі, а саме, ні коли було встановлено огорожу, ні в якому місці її було пошкоджено, який вигляд мають ці пошкодження, та чи могли вони утворитися при обставинах, зазначених позивачем.

Що стосується воріт, то сам позивач пояснив, що проживає у будинку дружини близько 15 років, дерев'яні ворота було встановлено ще до нього, з якої деревини їх виготовлено, йому не відомо. Не заперечував того, що на фотознімку, наданому відповідачкою, сфотографовано саме їх після подій, на які він посилається.Пояснити, чи мали вони якусь цінність на момент пошкодження, і яку саме, позивач не зміг.

Суд першої інстанції двічі, в судових засіданнях від 07.10.2015 року та 29.12.2015 року розяснював сторонам їх процесуальні права, в тому числі і передбачені ст. 10 ЦПК України, проте позивачем належних доказів на обґрунтування заявлених вимог надано не було, будь-яких клопотань не заявлялось.

Положення ст.ст. 10,11 ЦПК України було розяснено позивачеві і в суді апеляційної інстанції, але скористатися своїми права він бажання не виявив.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у суда першої інстанції не було підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: