Справа № 167/194/16-ц Провадження № 22-ц/773/1428/16 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С.П.
Категорія: 324 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар - Кирилюк О.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач звернувся в суд з даним позовом покликаючись на такі обставини.

10 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки «Iveko Otoxol» державний реєстраційний номер (далі - д.р.н.) НОМЕР_2 по вул. Гірній у м. Луцьку не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, у результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, а після цього скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Fiat Doblo» д.р.н. НОМЕР_3, належний на праві власності позивачеві ОСОБА_3. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Fiat Doblo» д.р.н. НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження.

Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 05.11.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП.

Висновком експертного товарознавчого дослідження від 18.11.2015 року № 96 визначено розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Fiat Doblo» д.р.н. НОМЕР_3 - 47157.47 грн.

Моторно-транспортним страховим бюро України прийнято рішення про виплату власнику ОСОБА_3 29009.81 грн.

Просила стягнути з відповідачів на свою користь 18147.66 грн. невідшкодованих збитків, заподіяних ушкодженням автомобіля, а також 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рожищенського районного суду від 07.07.2016 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 19947.66 грн. на відшкодування майнової шкоди, по 1000 тисячі гривень з кожного на відшкодування моральної шкоди, по 751.20 грн. з кожного судових витрат

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення у частині солідарного стягнення з неї та ОСОБА_5 коштів скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позову у цій частині.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення суду до скасування з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наявності підстав для солідарної відповідальності відповідачів за заподіяну шкоду виходячи з положень ст. 1187 ЦК України.

Однак таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права, тому погодитись з ним не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки «Iveko Otoxol» державний реєстраційний номер (далі - д.р.н.) НОМЕР_2 по вул. Гірній у м. Луцьку не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, у результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Fiat Doblo»д.р.н НОМЕР_1, а після цього скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Fiat Doblo» д.р.н. НОМЕР_3., належний на праві власності позивачеві ОСОБА_3. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Fiat Doblo» д.р.н. НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження (а.с. 5).

Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 05.11.2015 року із змінами, внесеними постановою цього ж суду від 18.12.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП (а.с.6,7)

Висновком експертного товарознавчого дослідження від 18.11.2015 року № 96 визначено розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Fiat Doblo» д.р.н. НОМЕР_3 - 47157.47 грн.(а.с.8-19).

Моторно-транспортним страховим бюро України прийнято рішення про виплату власнику ОСОБА_3 29009.81 грн.

Отже, невідкодованими є 18147.66 грн. матеріальних збитків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК України, слід визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну).

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об'єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу «Iveko Otoxol» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_4.

01.01.2015 року між нею, як підприємцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 укладено договір оренди зазначеного транспортного засобу (а.с.90-91).

Доказом того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є підприємцями, слугують витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 122-133).

Оскільки цей договір оренди укладений між фізичними особами-підприємцями, відповідно до положень ст. 799 ЦК України дотримання нотаріально посвідченої форми цього договору не вимагається.

З наведеного слідує, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 хоча і була власником транспортного засобу, однак, не володіла ним, оскільки передала в оренду. Так як частина .2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що цивільно-правова відповідальність за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки покладається саме на законного володільця, правові підстави для стягнення шкоди з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_5 відсутні.

Крім цього, відповідно до ч.І ст. 1190 ЦК україни, солідарна відповідальність за заподіяння шкоди настає лише у разі її заподіяння спільними діями. Таких обставин у даній справі не встановлено, що додатково підтверджує про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Рішення суду у частині стягнення коштів з ОСОБА_5 не оскаржувалось, а тому не переглядається апеляційним судом.

Заперечення представника позивача про те, що саме ОСОБА_4 повинна нести відповідальність, а не водій ОСОБА_5, спростовуються таким.

Відповідно до положень п.2.2. Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 пояснив, що з відповідачем ОСОБА_7 не знайомий, не перебував з цією особою у трудових відносинах, управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія та реєстраційного талону, переданого йому ОСОБА_6 Також повідомив, що трудового договору або ж цивільно-правових угод між ним та ОСОБА_6 укладено не було, шляховий лист або ж будь-який інший документ йому не видавався.

Виходячи з положень п.2.2 Правил дорожнього руху, ОСОБА_6, як орендар, використовував автобус «Iveko Otoxol» д.р.н. НОМЕР_2 на законних підставах, а тому правомірно передав автобус в управління ОСОБА_5, який має право на управління транспортним засобом зазначеної категорії, передавши останньому реєстраційний талон. Отже, ОСОБА_8 на час скоєння ДТП був законним володільцем цього автобуса.

За таких обставин ОСОБА_5 відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України повинен нести відповідальність за заподіяну ним матеріальну шкоду, а також на підставі ст. 23, 1167 ЦК України - за заподіяну моральну шкоду позивачеві, котра полягає у хвилюванні, зміні звичайного способу життя унаслідок позбавлення права користуватися автомобілем у зв'язку з його ушкодженням, докладанні зусиль щодо його ремонту.

Судом помилково послався на положення ст.1194 ЦК України, які підлягають до застосування у разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи була застрахована. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Iveko Otoxol» д.р.н. НОМЕР_2 застрахована не була, відшкодування частини заподіяного матеріального збитку проведено Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". А тому обов'язок відшкодування невідкодованої частини заподіяних збитків покладається на особу, винну у заподіянні шкоди, на загальних підставах, передбачених ст.1187 ЦК України.

Також не підлягає застосуванню норма ч.І ст.1188 ЦК України, оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулася не унаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, а у зв"язку з наїздом транспортного засобу «Iveko Otoxol» д.р.н. НОМЕР_2 на припаркований автомобіль «Fiat Doblo» д.р.н. НОМЕР_3, що не перебував у русі.

У зв'язку з тим, що при ухваленні оскарженого рішення суд дійшов висновку про солідарну відповідальність відповідачів, застосував закон, який не підлягає застосуванню, рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_5 заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної та моральнї шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 понесені позивачем витрати за надану правову допомогу за складання позовної заяві у розмірі 400 грн. (а.с. 23,24) та 1102.40 грн. судового збору (а.с.1).

Керуючись статтями 303,304,307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 липня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 19947 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 66 коп. завданої матеріальної шкоди та 1000 (тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1502 (тисячу п'ятсот дві) грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: