Справа № 464/7091/16-ц
пр.№ 2/464/1939/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 30 000 грн. заборгованості за договором позики, 123 грн. 28 коп. відсотків та 800 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.06.2016 року позичила відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн. Відповідач зобов'язався повернути кошти до 10.09.2016 року. У випадку несвоєчасного повернення суми позики, зобов'язався сплатити суму боргу, а також 30 % річних від простороченої суми. Однак, свої зобов'язання відповідач не виконав, суму позики в обумовлений термін не повернув. 13.09.2016 року нею було скеровано на адресу відповідача вимогу про виконання зобов'язань за договором позики. Однак, вимога залишилась без виконання. В зв'язку із невиконанням грошового зобов'язання за договором позики просить стягнути з відповідачки заборгованість та проценти за користування договором позики. Крім того, діями відповідача їй було заподіяно і моральну шкоду, вважає, що грошове відшкодування за завдану моральну шкоду становить 800 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача кошти в розмірі 30 000 грн. та взяв на себе зобов'язання повернути позивачу отримані кошти до 10 вересня 2016 року. Відповідно до п 3.1 договору позики несвоєчасного повернення позичальником суми позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 30 % річних від простороченої суми. Однак, взяті на себе зобов'язання у визначений строк не виконав та отримані кошти не повернув. Відтак, на даний час зобов'язання за договором позики відповідачем не виконані.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення.

12.09.2016 року позивачем, у зв'язку із невиконанням позичальником умов договору позики, було надіслано відповідачу вимогу про повне виконання зобов'язань за договором, однак, відповідачем жодних дій по виконанню вимог не вчинено.

З огляду на зазначене з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 10.06.2016 року в розмірі 30 000 грн. та 123 грн. 28 коп. відсотки за користування позикою, а всього 30 123 грн. 28 коп.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Відповідно до роз'яснень, що містить п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, якщо право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, положень Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Така може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте позивачем, всупереч вказаних вимог, не подано суду жодних доказів, які б свідчили про заподіяння їй моральної шкоди, а тому в задоволенні вимоги про відшкодування такої слід відмовити.

Крім того, суд вважає, що відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди передбачена ст.1167 Цивільного кодексу України, яка застосовується до деліктних (позадоговірних) зобов'язань, не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки відносини між сторонами врегульовані договором позики, яким відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди не передбачена, оскільки сторонами не обумовлювалась. Не передбачена така форма відповідальності і безпосередньо положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють відносини сторін у договорі позики (ст.ст.1046-1053 ЦК України). Тому в частині вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає також стягненню судовий збір в обсязі пропорційно до задоволених вимог позивача, а саме 527 грн. 56 коп.

На підставі ст.ст.625, 1046, 1049 ,1167 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 30 123 (тридцять тисяч сто двадцять три) грн. 28 коп. зоборгованості за договором позики від 10 червня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 527 грн. 56 коп. сплаченого судового збору.

В решті позову - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча Бойко О. М.