Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/2711/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/778/3601/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Маловічко С.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» ОСОБА_3

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2016 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог зазначило, що 07.08.2008 року між ПАТ КБ «Надра» в особі відділення Запорізьке РУ було укладено договір «Кредитування комерційного автотранспорту» №16/2008/20/0269/ЮМК, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 131389 гривень на придбання автотранспортного засобу пасажирського автобусу марки MERSCEDES-BENZ, модель SPRINTER 3131 CDI, 2006 р.в., д.н. НОМЕР_1, строком до 07.08.2013 року.

Повернення кредиту здійснюється згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків, що є невід'ємною частиною кредиту.

Для забезпечення повернення кредитних коштів між ОСОБА_5 та банком 07.08.2008 року укладено договір поруки, за яким вона відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, солідарно, всім належним на праві власності майном та грошовими коштами.

У відповідача станом на 19.12.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом - 9076,27 грн.; заборгованості по сплаті відсотків - 7914,22 грн.; пені за прострочення кредиту - 3054,48 грн.; штрафу за порушення умов кредитного договору - 838,98 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути на його користь у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором кредитування у розмірі 20883,95 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором №16/2008/20/0269/ЮМК від 07.08.2008 р. в розмірі 12599 грн. 87 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9076,27 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2684,62 грн.; штраф 838,98 грн., в решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в сумі 146,97 грн.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ «КБ «Надра».

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на помилковість висновків суду щодо припинення поруки, безпідставну відмову у стягненні пені та відсотків , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення і стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за договором кредитування у розмірі 20883,95 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд ухвалив рішення, яким задовольнив частково позовні вимоги банку, зокрема, стягнув з боржника суму заборгованості за кредитним договором, проценти,нараховані по 07.08.2013 р. та штраф, у задоволенні вимог банку до поручителя відмовлено з підстав пропуску строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог банку до поручителя, виходячи з наступного.

За положеннями ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

За правилами ч. 4ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Згідно з розясненнями п.24. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом установлено, що згідно з договором «Кредитування комерційного автотранспорту» № №16/2008/20/0269/ЮМК від 07 серпня 2008 року ОСОБА_4 надано кредит в сумі 131389 грн. із терміном повернення до 07 серпня 2013 року

На забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 07 серпня 2008 року №16/2008/20/0269/ЮМК.

Із тексту договору поруки вбачається, що сторони не вказали конкретно строк закінчення цього договору, а зазначили, що договір закінчує свою дію з моменту повного виконання позичальником забезпеченого ним зобов'язання за кредитним договором ( п.5.3 договору поруки).

Проте сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Суд правильно зазначив, що строк пред'явлення вимоги до поручителя слід визначати за правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Пунктом 1.1 договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що виникають з кредитного договору №16/2008/20/0269/ЮМК від 07 серпня 2008 року, в тому числі: повернути до 07 серпня 2013 року кредит в сумі 131389 грн., сплатити відсотки за користування кредитними коштами, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України позивач мав право на пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - з 07 серпня 2013 року по 07 лютого 2014 року.

З позовом банк звернувся у березні 2015 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобовязання поруки, то право кредитора і обовязок поручителя по його закінченні припиняються.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що порука припинилася і відмовив у задоволенні вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Із договору вбачається, що строк виконання зобовязання по поверненню кредиту та сплати процентів за користування кредитом встановлено до 07 серпня 2013 року (пункти 1.1.3.2, 1.1.4, 1.2.3.1, 1.2.4 кредитного договору). Договором не передбачений розмір процентів після спливу вищезазначеного строку.

За зазначених обставин та враховуючи вищезазначені положення закону, слід дійти висновку про визначення розміру процентів з 08.08.2013 року на рівні облікової ставки Національного банку України.

Це відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Отже, з період з 08 серпня 2013 року по 18 грудня 2014 року проценти підлягають нарахуванню на рівні облікової ставки НБУ.

Розмір облікової ставки НБУ становить: за період з 08.08.2013 року по 12.08.2013 року (Постанова НБУ №209 від 06.06.2013 року) - 7%, за період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року (Постанова НБУ №315 від 09.08.2013 року) 6,5%, за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року (Постанова НБУ №212 від 14.04.2014 року) 9,5%, за період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року (Постанова НБУ №417 від 15.07.2014 року) 12,5%, за період з 13.11.2014 року по 18.12.2014 року (Постанова НБУ №719 від 12.11.2014 року) 14%.

За період з 08.08.2013 року по 11.08.2013 року (4 дні) із розрахунку суми заборгованості 15267,86 грн. розмір відсотків становить 11,71 грн.

За 12.08.2013 року (1 день) із розрахунку суми заборгованості 12373,03 грн. розмір відсотків становить 2,37 грн.

За період з 13.08.2013 року по 08.09.2013 року (27 днів) із розрахунку суми заборгованості 12373,03 грн. розмір відсотків становить 59,49 грн.

За період з 09.09.2013 року по 14.04.2014 року (218 днів) із розрахунку суми заборгованості 9076,27 грн. розмір відсотків становить 352,36 грн.

За період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року (93 дні) із розрахунку суми заборгованості 9076,27 грн. розмір відсотків становить 219,70 грн.

За період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року (119 днів) із розрахунку суми заборгованості 9076,27 грн. розмір відсотків становить 369,89 грн.

За період з 13.11.2014 року по 18.12.2014 року (36 днів) із розрахунку суми заборгованості 9076,27 грн. розмір відсотків становить 125,33 грн.

Загальна сума за відсотками з 08.08.2013 по 18.12.2014 р. становить 1140,85 грн.

Проте суд не звернув увагу на положення ст.ст.526,599,1049,1050,1054 ЦК України та безпідставно відмовив у стягнені процентів за зазначений період. .

Отже,до стягнення з боржника підлягає заборгованість за процентами в сумі 3825,47 грн.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Пунктами 5.1,5.2 кредитного договору передбачено, що у у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом та строків повернення кредиту позивачальник сплачує банку пеню в розмірі 5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.3 кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення.

Із розрахунку вбачається, що банк за порушення строків сплати процентів та тіла кредиту нарахував пеню і штраф.

Отже, в даному випадку одночасне нарахування пені і штрафу за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є неправомірним і свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Суд правильно визначився з дійсним обсягом відповідальності відповідача, стягнувши з нього штраф.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Станом на день подання позовної заяви ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнялось від сплати судового збору відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, у відповідності до ст.88 ЦПК України компенсація судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 20883,95 грн. задоволено 13740,72 грн.), в сумі 160 грн. 28 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Крім того, ПАТ «КБ «Надра» має право на компенсацію ОСОБА_4 судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог за апеляційною скаргою (заявлено 20883,95 грн. задоволено 1140,85 грн.) в розмірі 14 грн. 64 коп.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2016 року змінити в частині розміру стягнутої заборгованості та підстав відмови у стягнення пені.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором №16/2008/20/0269/ЮМК від 07.08.2008 р. в розмірі 13740 грн. 72 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9076,27 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 3825,47 грн.; штраф 838,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір у сумі 14 грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави судовий збір у сумі 160 грн. 28 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: