АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/6844/15-ц 22-ц/774/50/к/16
Справа № 211/6844/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/50/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 50 (ІІІ ) Доповідач Михайлів Л.В. РІШЕННЯ
17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Михайлів Л.В. ,
суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,
секретар: Маслова К.В.,
за участю: позивача- Каварнали ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері, -
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання, як непрацездатної та потребуючої матеріальної допомоги матері відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що вона є матірю відповідача, який працює та має дохід, в той час як позивач є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію, яка є єдиним джерелом її існування та якої на життя не вистачає. Крім того, позивач вказала, що вона є одинокою, є інвалідом 2-групи, страждає на онкологічне захворювання, у звязку із чим перебуває на обліку у Криворізькому онкологічному диспансері та періодично проходить лікування в умовах стаціонару. Відповідач, в свою чергу матеріальної допомоги їй не надає, хоча і має таку можливість. Враховуючи зазначене просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі ? частини доходу відповідача щомісячно, довічно.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_4 в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 30.10.2015 року довічно.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про зміну ухваленого рішення та просить зменшити розмір стягнутих судовим рішенням аліментів, а саме стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, довічно.

Вважає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, так суд першої інстанції неповно зясував всі обставини, що мають значення для справи і невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Так, апелянт посилається на те, що у судовому засіданні в суді першої інстанції позивач сама заявила, що вона постійно проживає разом із своїм колишнім чоловіком, з яким вони ведуть спільне домогосподарство, та який сплачує комунальні послуги, проте судом зазначене не було враховано. Крім того суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивач потребує матеріальної допомоги, проте згідно п.4ст. 75 СК України о один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015 року» встановлений розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.09.2015 року складає 1074 грн., в той час як позивач отримує пенсію у розмірі 1275,97 грн., який більший ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб відповідної категорії. Судом також не було враховано матеріальний стан самого відповідача, як сімейного чоловіка який має дружину та малолітню дитину. Апелянт зазначає також і те, що розмір аліментів які стягненні з відповідача на користь позивача судовим рішенням є завищеним. Крім того, суд першої інстанції не вірно визначився з розміром судового збору який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_4 є матірю відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Також встановлено, що позивач, у звязку із пенсіонним віком є непрацездатною та такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки часто хворіє, а розмір її пенсії не забезпечує їй належних умов для повноцінного існування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, та визначаючи розмір аліментів як підлягають стягненню з відповідача а користь та на утримання позивача у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно суд першої інстанції виходив з обовязку повнолітніх дітей відповідно до вимог ст.. 202 Сімейного кодексу утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обовязків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Центрально Міському районі м. Кривого Рогу та отримує пенсію за віком, у розмірі 1275,97 грн., та є непрацездатною, чоловіка не має.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.05.1986 року шлюб між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (батьком відповідача) розірваний 10.04.1986 року, про що у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено відповідний запис за № 245. (а.с.5)

В суді апеляційної інстанції встановлено і те, що позивач хоч і постійно проживає разом із своїм колишнім чоловіком у спільній квартирі, однак вони з ним не ведуть спільне домогосподарство, та не мають спільного сімейного бюджету.

Крім того, позивач ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, безстроково, має онкологічне захворювання, у звязку з чим перебуває на обліку у Криворізькому Онкологічному диспансері з жовтня 2003 року та потребує періодичного лікування. (а.с.7-8)

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання матері ОСОБА_4

Посилання апелянта на п.4 ст. 75 СК України, колегією суддів відхиляються, оскільки дана стаття стосується права одного із подружжя на утримання, та не має відношення до предмету розгляду даної конкретної справи.

Проте, колегія суддів не погоджується з визначеним судом розміром щомісячних аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Так, відповідно до розяснень, викладених в абз. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Крім того, при визначенні розміру аліментів, судам необхідно враховувати наявність у відповідача інших зобовязань, зокрема в даному випадку наявність у відповідача малолітньої дитини, на утримання якої він сплачує аліменти та яка порівняно з позивачем не отримує пенсію, не потребує витрат зумовлених ростом (одяг, взуття) та розвитком (навчальні приладдя, заходи все стороннього розвитку).

Так, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 відповідно до довідки про доходи від 23.11.2015 року за № 1187 з 15.07.2013 року працює в Приватному Акціонерному Товаристві «Підприємство з іноземними інвестиціями «ІНТЕРВИБУХПРОМ» на посаді головного енергетика, його загальний дохід за шість місяців (у період з 01.05.2015 року по 31.10.2015 року) складає 66565,02 грн.

Відповідач, згідно свідоцтва про шлюб та про народження дитини, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, виховує малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які згідно проживають разом з ним та знаходиться на його утриманні. Донька згідно виписки із амбулаторної карти, перебуває на «Д» обліку з діагнозом Аденоїди ІІ-ІІІ ступеню і «ЧБР». Дружина згідно довідки № 3281 від 24.11.2015 року, не працює, перебуває на обліку в Довгинцівському Управлінні праці та соціального захисту населення м. Кривого Рогу, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130,00 грн., на місяць. Крім того, згідно довідки від 27.11.2015 року за № 1161 та договору про підготовку студента за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр № 01340 від 19.08.2013 року, є студенткою 5 курсу Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_8 заочної форми навчання на платній основі, строк навчання 2,5 років до 24.02.2016 року. Відповідно до довідки від 25.11.2015 року відповідач ОСОБА_3 станом на 25.11.2015 року має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором у розмірі 16414, 51 грн.

Сторонами не заперечується і той факт, що позивач ОСОБА_4, окрім відповідача у справі має і іншого повнолітнього сина - ОСОБА_9, який знаходиться за межами України, та який щомісячно надає їй матеріальну допомогу.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що окрім ОСОБА_3 позивач має повнолітнього сина, який має однаковий обовязок із братом на надання матеріальної допомоги матері.

Колегія суддів відхиляє клопотання відповідача в апеляційній скарзі, щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі а не в частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки відповідно до норми ч. 1 ст. 184 СК України, згідно з якою аліменти в твердій грошовій сумі можуть бути визначені судом за заявою одержувача або платника аліментів у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Як зазначалось вище, ОСОБА_3 працює на посаді головного енергетика ПАТ «Підприємство з іноземними інвестиціями «ІНТЕРВИБУХПРОМ» й отримує щомісячний регулярний дохід, враховуючи зазначене колегія суддів, не вбачає підстав для зміни способу визначення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь та на утримання своєї матері з частки від заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму.

При цьому на підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_3 на користь та на утримання непрацездатної матері ОСОБА_4 з 1/8 до 1/10 частки з усіх видів доходу, щомісячно -довічно.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Не погоджується колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги, щодо невірного розміру суми судового збору, стягнутої судом першої інстанції з відповідача у дохід держави.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів при зверненні до суду звільнені від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Як вбачається з матеріалів справа, позов подано 30 жовтня 2015 року, тому відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, в редакції станом на 01.09.2015 року позивач за подання позову майнового характеру повинна була сплатити, 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати ( 6 090грн.), враховуючи, що з 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної - 1218 грн.

Таким чином ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно стягнув з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. оскільки саме вказана сума є мінімальною граничною сумою для сплати судового збору за подання позову майнового характеру, тому в цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

В іншій частині рішення суду законне та обґрунтоване тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року в частині розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 на її утримання, змінити, зменшивши цей розмір з 1/8 частини до 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_10