Справа № 203/77/16-ц
Провадження № 2/0203/357/2016
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Науменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1, де третя особа ОСОБА_2, про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 р. позивач пред'явив через суд зазначений позов, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача виплачене в порядку регресу страхове відшкодування в сумі 6 276,46 грн. з підстав, передбачених ст. 1188 ЦК України та ст.ст. 33 та 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач в судове засідання представника не направив, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у відсутності представника ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, заперечуючи тим, що відповідач належним чином кур?єрською поштою на адресу зазначену в договорі 08 липня 2015 року направила повідомлення позивачу про ДТП, тому просив у задоволенні позову відмовити. В подальшому представник відповідача у письмовій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, представника не направив, що відповідно до ст. 36 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, врахувавши заяви сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 19.03.2015 р. між сторонами в даній справі був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/4892404), за яким страховик застрахував цивільно-правову відповідальність всіх осіб, які на законних підставах керуватимуть автомобілем Tойота р/н НОМЕР_1. Термін дії полісу сторонами був погоджений такий: з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р., франшиза за заподіяну шкоду майну складає 1 000,00 грн.

Судом встановлено, що 04.07.2015 р. у м. Дніпропетровську мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу, за кермом якого знаходилася відповідач, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням його власника водія ОСОБА_5; в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засобі отримали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення відповідачем п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до звіту №09/07/15-1 від 09.07.2015 р. про оцінку транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Мітсубісі» склала 7 276,46 грн.

Відповідно до платіжного доручення (а.с. 22) від 05.10.2015 р. ОСОБА_2 отримав страхове відшкодування за договором АІ/4892404/0402/15 в розмірі 6 276,46 грн., тобто за мінусом франшизи в сумі 1 000,00 грн.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Утім, розв'язуючи спір по суті позовних вимог, суд не погоджується із доводами позивача щодо того, що відповідач не виконала обов'язок, передбачений підп. «Ґ» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до наданих відповідачем доказів (а.с. 52) з боку відповідача був виконаний передбачений зазначеною вище правовою нормою обов'язок повідомлення страховика про страховий випадок, який стався 04.07.2015 р., шляхом направлення відповідного повідомлення 08.07.2015 р. кур'єрською доставкою ІнтерСітіПост.

Доводи представника позивача у додаткових поясненнях про те, що позивачем не прийнято до уваги посилання відповідача на належне повідомлення кур?єрською доставкою повідомлення про ДТП, спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема, другим примірником повідомлення (декларації) №056-059902 ІнтерсСітіПост ПП ОСОБА_6 про кур?єрське відправлення від 08 липня 2015 року документів - повідомлення про страховий випадок від 04 липня 2015 року (а.с.52) та довідкою ПП ОСОБА_6 від 11 березня 2016 року за вих. №1103/1 про те, що за декларацією від 08 липня 2015 року за №056-059902 на адресу: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 25ПрАТ «СК «Провідна» здійснено доставку документів кур?єром 09 липня 2015 року адресату (а.с.66).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За розгляду справи позивач, на переконання суду, не довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, не надав докази відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України; разом з тим, посилаючись на наявність вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 04.07.2015 р. та на відповідний доказ - довідку ДАІ, поза увагою позивача залишилося те, що матеріали справи не містять та окремо позивачем не було надано допустимого доказу - відповідну постанову суду по справі про адміністративне правопорушення за протоколом, складеним відносно ОСОБА_1, в якій відповідно до ст. 283 КУпАП повинно міститися прийняте рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має суттєве значення, оскільки в силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому для суду відсутні підстави для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України; судові витрати підлягають віднесенню на користь позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 57-60, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1, де третя особа ОСОБА_2, про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Колесніченко