АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/358/16 Головуючий 1 інст. - Нестеренко О.С.
Справа № 634/1379/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кіпенко І.С.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - Бережної Наталії Миколаївни на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

29.12.2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом та просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.06.2008 року на загальну суму 13 837 грн. 56 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначав, що 04.06.2008 року ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приват Банк» уклали кредитний договір № б/н, відповідно до укладеного договору ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказував, що відповідач своїм підписом у заяві підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становлять укладений між нею та банком договір. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та угодою ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, тобто надав відповідачу обумовлені договором кредитні кошти.

Однак ОСОБА_4 взяті зобов'язання не виконує, не повертає своєчасно банку кредитні кошти, не погашає заборгованість за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 30.11.2014 року за позичальником утворилась заборгованість у сумі 13 837,56 грн., яка складається з: 5831,06 грн. - заборгованість за кредитом; 5695,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1414,02 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 647,03 грн.; - штраф (процентна складова).

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_5, її представник адвокат Лавров В.В. та представник ПАТ КБ «Приват Банк», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, причину неявки не повідомили. Зважаючи на вимоги ч.1 ст.303-1, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглядається за відсутністю вказаних осіб.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції мотивував лише одним реченням про недоведеність позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» та що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.06.2008 року.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтується на матеріалах справи і зроблені в результаті неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права.

Усупереч вимог ст.ст.213-215 ЦПК України суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок про недоведеність, не зазначив підстави, з яких він відхиляє доводи позивача та не сприймає у якості належних надані ним докази, а також не зазначив які саме надані відповідачем та її представником докази спростовують доводи позивача та надані на їх підтвердження докази.

Матеріали справи та зміст судових засідань свідчать, що відповідач ОСОБА_4 позов визнала частково, погодившись з усіма переліченими у позовній заяві та викладеними у поясненнях представником банку обставинами, стверджуючи лише, що на її думку, у неї заборгованості не повинно бути.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, піддав сумніву об'єктивність доводів позивача та його представника, вимагаючи від нього додаткових пояснень та доказів на підтвердження вже наданих, однак зі свого боку не спростовував жодного з тверджень позивача про обставини виникнення заборгованості шляхом надання належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо обставин, на які посилався представник банку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.06.2008 року ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Пам'яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. (а.с. 10, 11-16)

При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 627 ЦК України обрала для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклала договір на запропонованих вказаним банком умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи на анкеті-заяві.

Таким чином волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача на отримання кредиту, а з боку позивача на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом.

Поряд з цим, сторони також погодили між собою відповідальність сторін, яка настає при невиконання ними умов договору.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язаний, на вимогу банку, виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та повинен оплатити винагороду банку.

Відповідно до зазначених в Анкеті-заяві умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував наведені норми закону та не встановив всі фактичні обставин справи, зокрема не надав оцінки умовам кредитного договору та наданому розрахунку заборгованості, згідно якого убачається інформація про відсоткову ставку за кредитом, подальшу зміну кредитного ліміту та активне користування позичальником кредитними коштами, а також тому факту, що відповідач не спростував будь-яким доказами заявлений розмір заборгованості, тобто в порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України суд без мотивно відхилив доводи представника банку про обставини, якими ПАТ КБ «Приват Банк» обґрунтовує позовні вимоги, й помилково взяв до уваги лише усні заперечення відповідача з цього приводу.

З наданих суду доказів вбачається, що у зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань, станом на 30.11.2014 року ОСОБА_4 має заборгованість в розмірі - 13 837,56 грн., яка складається з: 5831,06 грн. - заборгованість за кредитом; 5695,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1414,02 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 647,03 грн.; - штраф (процентна складова), що має своє відображення в наданому розрахунку заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем доведено, а відповідачем визнано факт укладення договору за вказаних позивачем обставин, факт отримання платіжної картки, строк дії закінчується 30.08.2016 року, а у якості підстав заперечень на позов посилався лише не ймовірну невідповідність розрахунків позивача фактичним обставинам.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування виконання позичальником зобов'язань щодо своєчасного і належного повернення кредитних коштів та оплати за їх користування, не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням того, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а саме не виконано належним чином в обумовлені строки зобов'язання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами ПАТ КБ «ПриватБанк», а позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, по комісії, штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова), суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач не довів свої вимоги належними доказами у справі.

Таким чином рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності в даному випадку не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати, понесені позивачем, а саме 243,60 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 267,96 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - Бережної Наталії Миколаївни задовольнити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.06.2008 року у розмірі 5 831 грн. 06 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 5 695 грн. 45 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 414 грн. 02 коп., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 647 грн. 03 коп., а всього заборгованість на загальну суму13 837 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та 267 грн. 96 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.С. Кіпенко

О.М. Хорошевський