У х в а л а

іменем україни

9 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, закасаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк»

(далі - ПАТ «Альфа Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2008 року Закритим акціонерним товариством «Альфа Банк» (далі - ЗАТ «Альфа Банк») правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_4 було укладено рамкову угоду № SMERS00383, відповідно до умов якої між ними було укладено ряд договорів про надання кредитних коштів.

Відповідно до рамкової угоди між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання траншу № SME0006133 від 26 лютого

2008 року, у відповідності до якого позивач надав ОСОБА_4 кредит в розмірі 100 000 доларів США, зі сплатою процентів 13,5 % річних, на строк користування 60 місяців.

Відповідно до рамкової угоди між банком та позичальником було укладено договір про надання траншу № SME0013382 від 27 травня

2008 року, у відповідності до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 55 000 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 16 % річних, на строк користування 60 місяців.

У відповідності до умов договорів, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах договору повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договорами та додатками № 1 до них - графіком погашення кредиту.

17 серпня 2012 року між банком та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу № SME0006133 від

26 лютого 2008 року, відповідно до якої встановлено розмір процентів за користування кредитом на рівні 0,01 % річних та встановлено розмір щомісячного платежу в сумі 2 200 доларів США.

17 серпня 2012 року між банком та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу № SME0013382 від

27 травня 2008 року, відповідно до якої встановлено розмір процентів за користування кредитом на рівні 0,01 % річних та встановлено розмір щомісячного платежу в сумі 700 доларів США.

13 березня 2009 року між банком та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу № SME0006133 від

26 лютого 2008 року, відповідно до умов якої були змінені деякі пункти договору.

Для забезпечення виконання зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитами, сплаті процентів за користування кредитами, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитами 12 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № SMERS00383/2.

Відповідальність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є солідарною.

Зазначає, що ПАТ «Альфа Банк» повністю виконав свої зобов'язання перед ОСОБА_4 за договорами про надання траншу № SME0006133 від 26 лютого 2008 року та № SME0013382 від 27 травня 2008 року.

ОСОБА_4 не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання.

Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_4 за договором про надання траншу № SME0006133 від 26 лютого 2008 року станом на

22 жовтня 2015 року становить 1 981 362 грн 37 коп. - заборгованість за кредитом та 533 405 грн 91 коп. - заборгованість по відсотках; за договором про надання траншу № SME0013382 від 27 травня 2008 року заборгованість станом на 22 жовтня 2015 року становить 757 608 грн 87 коп.

У зв'язку з тим, що відповідальність відповідачів є солідарною просив позов задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

20 квітня 2016 року позов ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_4,

ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на користь ПАТ «Альфа Банк», , місцезнаходження якого за адресою: м. Київ,

вул. Десятинна, 4/6 заборгованість за договором про надання траншу

№ SME0006133 від 26 лютого 2008 року в сумі 1 981 362 грн 37 коп. - заборгованість за кредитом та 533 405 грн 91 коп. - заборгованість по відсотках.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на користь ПАТ «Альфа Банк», , місцезнаходження якого за адресою: м. Київ,

вул. Десятинна, 4/6 заборгованість за договором про надання траншу

№ SME0013382 від 27 травня 2008 року в сумі 757 608 грн 87 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення про закрити провадження у справі, залишити позовну заяву без розгляду або відмовити ПАТ «Альфа Банк» у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.553, ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_4, всупереч умовам кредитного договору, взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому утворилася заборгованість, яку банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5

Посилання ОСОБА_5 у касаційній скарзі на ту обставину, що справа підлягає закриттю та залишенню без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 205, п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не заслуговують на увагу, оскільки скасовуючи рішення третейського суду Верховний Суд України зазначив, що дана справа не підвідомча третейському суду. При цьому Верховний Суд України зазначив, що наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунків за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

За таких обставин, позивач ПАТ «Альфа Банк» у жовтні 2015 року звернувся до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості за рамковою угодою в порядку цивільного судочинства.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
А.О. Леванчук О.М. Ситнік