Справа № 531/161/16-ц
Провадження № 2/531/198/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Жмурко П.Я.

при секретарі Клименко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Білухівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

03.02.2016 року до суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, що був зареєстрований 02.10.2009 року та визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю в с. Білухівка по вул. Божка, 21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі і мають спільного малолітнього сина ОСОБА_4. Спільне життя сторін не склалося на ґрунті несхожості характерів. Позивач зазначає про неповагу до неї зі сторони відповідача, що призвело до втрати почуття кохання. Тому спільне проживання сторін не можливе і не доцільне. Шлюбні стосунки фактично припинено. Відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає алкоголем, з його ініціативи виникали сварки, що впливали на психологічний стан позивача. Відновити нормальне сімейне життя не вдалося і подальше збереження сімї не можливе. За таких обставин позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Позивач зазначає про постійні сварки і застосування щодо неї насильства, в результаті чого вона зібрала речі, забрала сина і виїхала від відповідача до с. Білухівка Карлівського району де мешкає по сьогодні. З урахуванням зазначеного вище та з усвідомленням особистої відповідальності за виховання сина, створення належних соціально-побутових умов проживання останнього, збереження його психічного та фізичного здоровя, забезпечення духовного та розумового розвитку, - позивач зазначає про доцільність визначення місця проживання сина разом з матірю. Будинок, в якому позивач проживатиме з сином належить її батькам. Позивач зазначає, що спроможна забезпечити сина всім необхідним. Така вимога позивача обґрунтовується тим, що відповідач висловлював погрози забрати дитину, хоча він, на відміну від позивача, не має власного житла, не працевлаштований, грубий і неврівноважений. Проживання дитини з матірю не позбавить відповідача його прав щодо спільного сина і позивач не перешкоджатиме в реалізації таких.

В судове засідання позивач не зявилася, надавши суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився. В матеріалах справи міститься 2 заяви відповідача, що адресовані суду від 22.03.2016 року та від 18.05.2016 року. Згідно останньої заяви відповідач просить розглядати справу без його участі, при цьому зобовязати ОСОБА_1 повернути йому його особисті речі та частину кредитного боргу - 4000 грн. або призначити розподіл майна, після чого він погодиться на розірвання шлюбу. Відповідач також просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 з матірю в с. Білухівка по вул. Божка, 21 і стягнути з позивача судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Від третьої особи надійшла заява, в якій вони просять розглядати дану справу за їх відсутності і зазначають, що з позовом ОСОБА_1 згодні. (а.с. 42) Органом опіки також надано суду висновок в порядку ч. 5 ст. 19 СК України, в якому зазначено, що ОСОБА_1 проживає разом з сином в с. Білухівка, де створені нормальні умови для проживання, є земельна ділянка для ОСГ, в господарстві утримується ВРХ та птиця, освітній і культурний рівень сімї середній, взаємовідносини доброзичливі, дитині створені умови для розвитку та відпочинку, дитина забезпечена продуктами харчування, мати і дитина мають в будинку окрему обладнану всім необхідним кімнату. У висновку також зазначено, що в с. Білухівка є дошкільний навчальний заклад, який може відвідувати дитина та амбулаторія сімейної медицини, при цьому мати постійно слідкує за здоровям дитини.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ОК №087214 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 02.10.2009 року. (а.с. 7) Згідно довідки виконавчого комітету Білухівської сільської ради від 27.01.2016 року, ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з сином ОСОБА_4. Син проживає за такою адресою з липня 2015 року, без реєстрації місця проживання. (а.с. 10) З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає окремо від позивача та ОСОБА_3 - в смт. Макарів Київської області. ОСОБА_3 є рідним сином сторін, про що свідчить свідоцтво серії І-ОК №290354 (а.с. 11).

В судовому засіданні встановлено сталість намірів позивача розірвати шлюб. Таке бажання виважене і відповідає інтересам позивача, що вбачається з її позову та долучених нею доказів. Заперечуючи проти розірвання шлюбу, як підставу такого заперечення, відповідач назвав не особисті взаємини подружжя чи бажання зберегти сімю, а матеріальний спір. З наданих суду матеріалів вбачається, що сторони уже тривалий час не проживають разом, при цьому сам відповідач у своїх заявах зазначає що сторони мало спілкуються між собою, не проживають разом і подружні стосунки між ними припинено.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і вона не може бути примушена залишатись у шлюбі до вирішення майнових спорів з відповідачем. Тому суд задовольняє позов в цій частині, шляхом розірвання шлюбу, що був зареєстрований між сторонами 02.10.2009 року.

Згідно з положеннями частин 1-2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.; орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Позивач просить суд визначити місце проживання малолітнього сина, якому на час розгляду справи іще не виповнилось десяти років, - разом з нею. Позивач посилається на неврівноважений характер відповідача, його схильність до вживання алкогольних напоїв та насильства в сімї, що не забезпечить нормального виховання сина, не сприятиме його духовному та фізичному розвитку.

Зазначені позивачем обставини, щодо відповідача, ОСОБА_1 належними доказами не підтвердила. Сам відповідач у своїй заяві від 22.03.2016 року зазначає, що в липні 2015 року між сторонами мала місце сварка, у звязку з тим, що він зірвався і запив. При цьому відповідач надав суду копію медичної довідки за серпень 2015 року про проходження психіатричного огляду та сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду у серпні 2015 року, які спростовують доводи позивача про систематичне зловживання алкоголем ОСОБА_2 (а.с. 47, 48). Відповідач також заперечує факт фізичного насильства над позивачем.

За відсутності доказів зі сторони позивача, суд вважає доведеними лише ті обставини стосовно особи відповідача, які визнані обома сторонами.

Позивач надала суду докази того що вона та спільний син сторін проживають разом в ІНФОРМАЦІЯ_3 з липня 2015 року. ОСОБА_1 зареєстрована за місцем проживання і проживала в такому будинку з 1998 року по 2008 рік, а потім тимчасово вибула до м. Макарів Київської області, без зняття з реєстраційного обліку (повернулась у 2015 році). (а.с. 10, 19) Згідно записів в технічному паспорті та свідоцтві про право власності, одноосібним власником будинку в якому проживає позивач є ОСОБА_5. (а.с. 12-14, 16) В матеріалах справи міститься свідоцтво про народження ОСОБА_6, довідка про розірвання шлюбу ОСОБА_7 та свідоцтво про укладення останньою шлюбу з ОСОБА_2, із записів у яких вбачається, що позивач є рідною дочкою власника будинку. (а.с. 20-21, 7)

Таким чином, позивач підтвердила що має постійне місце проживання для себе та сина. Раніше досліджений висновок органу опіки і піклування також свідчить на користь позивача в цій частині.

На підтвердження того, що вона має постійне місце роботи ОСОБА_1 надала суду довідку Білухівського НВК від 29.01.2016 року, з якої вбачається, що вона працює на посаді медичної сестри (а.с. 17) та довідку про її дохід (заробітну плату) (а.с. 22). Відповідач у своїх письмових заявах визнав, що на даний час не має постійного місця роботи.

В матеріалах справи також міститься довідка-характеристика сільського голови на ОСОБА_1, згідно якої остання позитивно зарекомендувала себе за час проживання в с. Білухівка. (а.с. 18)

З наданих позивачем доказів, з урахуванням висновку органу опіки і піклування, суд не вбачає перешкод у визначенні місця проживання ОСОБА_3 разом з матірю. При винесенні рішення суд враховує, що на час розгляду справи малолітньому синові сторін виповнився повний 1 рік і проживання дитини з матірю буде доцільним. Позивач довела, що має можливість забезпечити належні умови проживання та виховання сина. Відповідач проти позову в цій частині не заперечував.

Враховуючи вищезазначене суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині і визначити місце проживання малолітнього сина сторін разом з матірю ОСОБА_1 Позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в цій частині, що не відповідає положенням ст. 367 ЦПК України.

У звязку із задоволенням позову у повному обсязі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача понесений нею судовий збір у розмірі 1102,40 грн., що підтверджений квитанціями від 29.01.2016 року та від 12.02.2016 року (а.с. 1, 28).

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 105, 112, 161 СК України та ст.ст. 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Білухівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 02.10.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 115, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, понесений нею судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області.

Суддя Жмурко П.Я.