Дата документу 29.02.2016
Справа № 334/539/16-ц
Провадження № 2/334/1314/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Добрєв М.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

16 лютого суддею Ленінського районного суду м.Запоріжжя було відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивачем ОСОБА_3 була подана заява про забезпечення позову.

У заяві позивач зазначає, що відповідно до поданої до суду позовної заяви від 29.01.2016 вимоги позивача полягають у стягненні з відповідача суми боргу 5002,88 доларів США, а також сплаченого судового збору у розмірі 1 533,10 грн.

Відповідач на вимогу позивача зазначений борг не сплатив, тому необхідно вжити заходів щодо забезпечення позову для попередження умисного створення відсутності майна у відповідача, шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Позивачу відомо, що у відповідача знаходиться у приватній власності нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Малокатеринівка, вул. Комунарівська, б.86.

Позивач у поданій до суду заяві, просить накласти арешт на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с.Малокатеринівка, вул..Комунарівська, 86, а також інше рухоме та нерухоме майно, що перебуває у власності відповідача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, та вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на необхідність щодо забезпечення позову для попередження умисного створення відсутності майна у відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи з заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми 5002,88 доларів США, вид забезпечення позову, про який заявлено позивачем, є очевидно не співмірними із заявленими позивачем вимогами. З урахуванням викладеного заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, суддя приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову повинно бути відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Таким чином, позивач має право звернутися до суду із заявою про забезпечення позову в межах позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Добрєв М. В.