Ухвала

іменем україни

09 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

МаляренкаА.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Чорноморець», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року та окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») звернулось до суду із указаним позовом, мотивуючи його несвоєчасним та неналежним виконанням боржником Приватним акціонерним товариством «Футбольний клуб «Чорноморець» (далі - ПрАТ «ФК «Чорноморець») та поручителем ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії від 15 липня 2011 року, а саме: неповернення в обумовлені строки кредиту та процентів у розмірах та термінах, передбачених п.п. 1.2., 6.1-6.3, 8.1. зазначеного договору про відкриття кредитної лінії.

Враховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Сбербанк» просило стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 15 липня 2011 року в розмірі 31 773 973,32 доларів США, що становить частину заборгованості за кредитною лінією (тіло кредиту); 6 276 988,08 доларів США - проценти за користування кредитною лінією, які нараховані за період з 15 липня 2014 року по 29 грудня 2015 року, включно; пеню у розмірі 15 802 012 грн 75 коп. за прострочення сплати процентів за користування кредитом, яка нарахована за період з 31 грудня 2014 року по 30 червня 2015 року; пеню у розмірі 29 971 746 грн 22 коп. за прострочення сплати тіла кредиту, яка утворилася за період з 31 грудня 2014 року по 30 червня 2015 року. Також позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Окремою ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року доведено до відома правління Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») про порушення працівниками товариства норм матеріального права під час розгляду вказаної цивільної справи, у результаті чого ПАТ «Сбербанк» позбавлене можливості отримати від поручителя ОСОБА_3 грошові кошти за невиконання приватним акціонерним товариством «Футбольний клуб «Чорноморець» умов договору про відкриття кредитної лінії від 15 липня 2011 року № 14-В/11/44/ЮО.

Зобов'язано правління ПАТ «Сбербанк» повідомити апеляційний суд Одеської області про вжиті ним заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

У касаційних скаргах ПАТ «Сбербанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, а також повністю скасувати окрему ухвалу апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 15 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії», назву якого змінено на ПАТ «Сбербанк», та ПрАТ «ФК «Чорноморець» було укладено договір про відкриття кредитної лінії. У подальшому до кредитного договору сторонами вносилися зміни та доповнення шляхом укладання договорів про внесення змін № № 1-14. Зокрема, 26 квітня 2013 року кредитний договір викладений у новій редакції згідно із договором про внесення змін за № 6.

Відповідно до умов п. 1.1., п. 1.2. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, позивачем відкрито ПрАТ «ФК «Чорноморець» відновлювальну кредитну лінію в доларах США лімітом кредитування 41 586 388 доларів США.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, кредитна лінія відкрита строком до 30 червня 2018 року.

В подальшому, 31 березня 2014 року згідно із п. 1 договору про внесення змін № 11 до кредитного договору сторонами встановлено, що ПрАТ «ФК «Чорноморець» надається невідновлювальна кредитна лінія в доларах США.

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, ПрАТ «ФК «Чорноморець» зобов'язалося сплачувати позивачеві за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором (відповідною додатковою угодою). Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості.

Відповідно до пп. «щ» п. 2.1. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою ОСОБА_3 на повний розмір зобов'язань позичальника за цим договором.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ПрАТ «ФК «Чорноморець» за кредитним договором, 15 липня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», було укладено договір поруки, із подальшим внесенням до нього змін та доповнень.

Також судами встановлено, що ПАТ «Сбербанк» у встановлені у договорі строки та в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання ПрАТ «ФК «Чорноморець» кредитних коштів, відкривши відновлювальну кредитну лінію, та видавши останньому в межах кредитної лінії кредитні кошти, що підтверджується виписками з рахунків, на яких обліковується заборгованість.

У кредитному договорі сторонами було встановлено строк виконання зобов'язання до 30 червня 2018 року (п.1.4 кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6).

Пунктом 1.2. кредитного договору було встановлено графік погашення кредиту (ліміт кредитної лінії на певну календарну дату).

Пунктами 8.3. кредитного договору, в редакції, договору про внесення про внесення змін № 6, було встановлено право ПАТ «Сбербанк» на дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитом.

23 червня 2015 року ПАТ «Сбербанк» у зв'язку із невиконанням боржником умов кредитного договору, відповідно до умов п. 8.3. договору скористалося своїм правом вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, направивши на адресу товариства рекомендованим листом повідомлення-вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором протягом 10 робочих днів з дня отримання цієї вимоги (що підтверджується поштовим штемпелем на конверті відправлення).

Вказана вимога банку боржником не виконана, у зв'язку із чим 14 липня 2015 року банк направив на адресу поручителя ОСОБА_3 повідомлення - вимогу про повернення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії у повному обсязі.

Факт відправлення в адресу відповідача повідомлення-вимоги підтверджується поштовим штемпелем на конверті відправлення та фіскальним чеком.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що ПАТ «Сбербанк» звернувся до суду із указаним позовом до поручителя ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором після спливу шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, як це визначено в ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Таким чином, якщо кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки передбачена його дія до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 цього Кодексу, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1844цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до п. 8.3. вищевказаного кредитного договору банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, в разі письмового повідомлення позичальника.

23 червня 2015 року ПАТ «Сбербанк» банком направлено на адресу боржника рекомендованим листом повідомлення-вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором.

Згідно з п. 11.9 зазначеного кредитного договору будь-які вимоги банку мають юридичну силу з моменту доведення до відома іншої сторони (з моменту отримання/вручення повідомлення-вимоги).

З матеріалів справи вбачається, що боржником отримана вимога банку 07 липня 2015 року.

Тобто строк виконання зобов'язання поручителем за вказаним кредитним договором було змінено кредитором, та останній день виконання такого зобов'язання за умовами кредитного договору та за змістом повідомлення-вимоги настав для поручителя ОСОБА_3 21 липня 2015 року, а з позовом до поручителя банк звернувся 14 січня 2016 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій на зазначене уваги не звернули.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, враховуючи наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції приходить до висновку, що окрема апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року також підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 320 ЦПК України апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених ст. 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд може також постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційні суди постановляють окремі ухвали та направляють їх відповідним особам і органам для вжиття ними необхідних заходів у порядку, встановленому ст. 211 ЦПК України, щодо виявлених при розгляді справи причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Враховуючи, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про припинення поруки, у зв'язку із пропуском працівниками банку строку для пред'явлення вимоги до поручителя, а інші підстави для постановлення окремої ухвали апеляційним судом не наведені, відтак, вона підлягає скасуванню.

Разом з тим, звертаючись до суду із касаційною скаргою нарішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року заявником не в повному обсязі було сплачено судовий збір за подання касаційної скарги, у зв'язку із чим різниця між фактично сплаченим судовим збором та сумою судового збору, яку заявник повинен був сплатити, підлягає стягненню з останнього на користь держави у розмірі 2 107 128 грн відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 211, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на користь держави (одержувач - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код ЄДРПОУ - 38004897; банк одержувача - ГУ ДКУ у м. Києві; р/р - 0007; МФО - 820019; КЕКД - 22030103; символ звітності банку - 253. У графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «судовий збір за подання касаційної скарги») недоплачений судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 107 128 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

А.В. Маляренко

І.М. Фаловська