провадження 2/331/1082/2016
справа 331/4304/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Качан К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, по якому до початку слухання справи по суті змінила предмет і підставу і, в якому зазначила, що 27.08.2005 року вона і відповідач уклали шлюб.

Від шлюбу є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Син має інвалідність з діагнозом «змішаний специфічний розлад розвитку з аутистичними формами поведінки».

22.06.2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

У період шлюбу у 2014 році подружжям спільно за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу було придбано автомобіль марки ЗАЗ TF698K легковий седан, 2011 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який було зареєстровано на відповідача. Даний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сторони не домовились про порядок поділу вищезазначеного майна.

Відповідач переховував вищезазначену машину, згодом стало відомо, що 1 липня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклади договір купівлі-продажу транспортного засобу № 982/02/2341/2016 без згоди Позивача.

Позивачу вкрай потрібний транспортний засіб чи грошові кошти для придбання автомобіля, оскільки син подружжя кожного року лікується у КП «Обласний дошкільний психоневрологічний центр санаторного типу» (за адресою Мира, 12), а Позивач із дитиною проживає на околиці Хортицького району (вул. Рубана 7), тому змушена витрачати чималі гроші на таксі, оскільки через великий наплив людей у маршрутці, дитина аутистичного спектру починає нервувати та спричиняти істерики.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за ? частину вартості вказаного автомобіля в розмірі 46 677 гривень 00 копійок.

У судовому засіданні позивач позов підтримала.

Відповідач пояснив, що він вважав, що після розірвання шлюбу має право розпорядитися автомобілем на свій розсуд. І, так як автомобіль продав за тридцять тисяч гривень, згоден виплатити компенсацію з цієї суми.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав:

судом встановлено, що 27.08.2005 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 469.

Від шлюбу є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копією свідоцтва про народження серія 1-ЖС № 153222 від 30 вересня 2010 року. Син має інвалідність з діагнозом «змішаний специфічний розлад розвитку з аутистичними формами поведінки», що підтверджується довідкою 121 лікарсько-консультативної комісії, медичним висновком № 575/8 від 19 березня 2015 року.

22.06.2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

У період шлюбу у 2014 році подружжям спільно за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу було придбано автомобіль марки ЗАЗ TF698K легковий седан, 2011 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який було зареєстровано на чоловіка. Даний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Проте, 1 липня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклади договір купівлі-продажу транспортного засобу № 982/02/2341/2016 без згоди Позивача.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням.

У відповідності до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю.

Статтею 71 СК України визначено способи та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме що майно, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ст. 71 СК України та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним таподіл спільного майна подружжя», поділу підлягає лише наявне в натурі спільне майно подружжя на час такого розподілу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК ( 2947-14 ).У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5, було складено звіт про оцінку спірного автомобіля. Відповідно до зазначено звіту, вартість автомобіль марки ЗАЗ TF698K легковий седан, 2011 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 становить 93 354 гривні 00 копійок. Відповідно вартість частки Позивача складає 46 677 гривень 00 копійок.

Суд приймає до уваги зазначену ринкову вартість автомобіля, оскільки інших, більш достовірних доказів щодо реальної ринкової вартості автомобіля на час відчуження спільного автомобіля, відповідач суду не надав. Суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що при визначені вартості частки позивача слід виходити з суми «тридцять тисяч гривень», тобто тієї суми, за яку автомобіль було продано, оскільки сума «тридцять тисяч гривень» не є сумою вартості спірного автомобіля, а є договірною ціною при укладанні договору купівлі-продажу спірного автомобіля між відповідачем і третьою особою.

Оскільки автомобіль, який був спільною сумісною власністю подружжя, відчужено відповідачем без згоди позивача, на користь позивача слід стягнути 1/2 частину дійсної ринкової вартості майна, а саме 46 677 гривень 00 копійок.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,212-215 ЦПК України, ст.ст.60,65,68,6970 СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за ? частину вартості марки ВАЗ TF 698К легковий седан, 2011 року випуску червоного кольору, реєстраційний номер АРІ 309СВ, в розмірі 46 677 грн. 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Смолка І.О.