АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1028/16 Головуючий 1 інст.- Сорока О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

Міненкової Н.О.

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного Акціонерного Товариства «Укртелеком» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харьковської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування наказів від 20.10.2014р., 28.10.2014р., 27.10.2015р., поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за період з 21.10.2014р. по 27.10.2014р., середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 21.10.2003р. працювала в Харківській філії ПАТ «Укртелеком», 20.10.2014р. була звільнена за власним бажанням, а 28.10.2014р. прийнята на роботу на підставі строкового трудового договору.

27.10.2015р. у зв'язку із закінченням строкового договору її було звільнено. У зв'язку з тим, що фактично вона не припиняла роботу з 21.10. 2015 року по 27.10.2015 року, вважає, що продовжувала працювати на підставі безстрокового договору.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2015 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з урахуванням уточнення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини у справі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції не встановлено обставину, що у графі підпису робітника на спірних наказах замість її підпису проставлено відтиск факсиміле, на що дозвіл нею не надавався. Вона не підписувала накази про звільнення і призначення на посаду спеціаліста, їй не відомо було про них і вона вважала себе такою, яка працювала за безстроковим трудовим договором.

Заяви про звільнення за власним бажанням та прийняття на роботу написані були нею під впливом керівництва підприємства. Особова картка працівника на її ім'я не заводилася, а продовжувалась розпочата у 2003 році.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми статей 23 та 233 КЗпП.

Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог позивачем в частині незаконності її звільнення 27.10.2015р. у зв'язку із закінченням строку трудового договору, а також неправомірності звільнення 20.10.2014р. і вважав, що відсутні підстави для скасування наказів директора Харківської філії ПАТ «Укртелеком» від 20.10.2014р., 28.10.2014р., 27.10.2015р., поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за період з 21.10.2014р. по 27.10.2014р., та середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки, судом не встановлено порушень трудових прав позивачки з боку відповідача.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 21.10.2003р. була прийнята на посаду інженера з організації та нормування праці в Центр обслуговування споживачів і продажу послуг Харківської дирекції ВАТ «Укртелеком», в подальшому Харківської філії ПАТ «Укртелеком». З 01.11.2006 р. позивач працювала в Харківській філії, а з 02.08.2010 р. була переведена на посаду керівника групи організації праці відділу організації, нормування та оплати праці Харківської філії ПАТ «Укртелеком».

В жовтні 2014 р. у зв'язку з антитерористичною операцією Луганська філія «Укртелеком» фактично припинила свою діяльність і на Харківську філію були покладені обов'язки організації господарської та адміністративної роботи в Луганській області. ОСОБА_2 було запропоновано роботу спеціаліста відділу організації оплати праці по Луганській області строком на один рік.

17.10.2014 р. ОСОБА_2 власноручно написала заяву про звільнення її з роботи за власним бажанням з 20.10.2014р. (а.с.36).

20.10.2014р. вона була звільнена за власним бажанням з посади керівника групи організації, нормування та оплати праці ЦТП, ЦМ та ЦБРЗЕЗ відділу організації, нормування та оплати праці управління філії згідно даних трудової книжки та наказу № 35-03-1391 від 20.10.2014р., з яким була ознайомлена (а.с.13,19).

В судовому засіданні був оглянутий оригінал наказу, де міститься підпис ОСОБА_2, яка стверджувала, що на ньому міститься факсимільний підпис.

27.10.2014 р. ОСОБА_2 написала заяву про прийняття її на посаду спеціаліста відділу організації та оплати праці за строковим договором на період з 28.10.2014 р. по 27.10.2015р. (а.с.39). На підставі наказу № 35-03-2001 від 28.10.2014 р. позивач була прийнята на роботу у відділ організації та оплати праці Харківської філії ПАТ «Укртелеком» на посаду спеціаліста (а.с.20). На даному наказі також від імені позивача міститься підпис.

Згідно наказу від 23.10.2015р. № 35-03-2285 ОСОБА_2 звільнена з посади спеціаліста відділу організації та оплати праці 27.10.2015р. на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

При перевірці ГУ Держпраці в Харківській області додержання Харківською філією ПАТ «Укртелеком» законодавства про працю (а.с.50-56) по питанню звільнення ОСОБА_2 порушень не виявлено.

В суді апеляційної інстанції позивач заявила клопотання про призначення технічної експертизи, обгрунтовуючи необхідність її призначення тим, що підписи від її імені на наказі про звільнення № 35-03-1391 від 20.10.2014 року і на наказі про прийняття на роботу № 35-03-2001 від 28.10.2014 року виконані за допомогою технічних засобів.

Заявлене клопотання було задоволено.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи №151 від 25 квітня 2016 року підписи в наказі від 20.10.2014 року про припинення трудового договору, а також в наказі про прийняття на роботу від 28.10.2014 року виконані за допомогою безударного знакосинтезуючого друкарського пристрою - струменевого принтеру, а окремі штрихи підписів обведені пишучим приладом - кульковою ручкою.

Судова колегія вважає, що цей висновок експертизи не спростовує висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки той факт, що позивач не була ознайомлена з наказами є підставою для поновлення строку на їх оскарження, але не може бути підставою для їх скасування.

Суд першої інстанції аналізуючи табель обліку використання робочого часу, згідно якого ОСОБА_2 була відсутня на роботі з 21.10.2014р. по 27.10.2014р. (а.с.45) і зарплата не нараховувалась та дані про остаточний розрахунок при звільнені (а.с.46, 38) дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 дійсно була звільнена з посади керівника групи організації праці відділу організації, нормування та оплати праці Харківської філії ПАТ «Укртелеком» та прийнята 28.10.2014р. на посаду спеціаліста відділу організації та оплати праці Харківської філії ПАТ «Укртелеком» строком на 1 рік.

Доводи апеляційної скарги , що їй не було відомо про звільнення і прийняття за строковим трудовим договором спростовуються іншими матеріалами справи, які містять заяву про звільнення, що свідчить про її волевиявлення (а.с.36), розрахунковий листок з якого вбачається, що позивачу було нараховано компенсацію за невикористану відпустку (а.с.46), заяву про прийняття на посаду спеціаліста за строковим договором (а.с.39), особову картку зі змісту якої вбачається запис про прийняття на роботу на посаду спеціаліста позивача з посиланням на наказ №35-03-2001 від 2 8.10.2014 року і підпис ОСОБА_2, який вона не оспорювала (а.с.57), заяву про згоду на виконання без звільнення від основної роботи, яка написана позивачем із зазначенням посади спеціаліст і датована 31.12.2014 року (а.с.87).

Доводи позивача, що не було підстав для звільнення з посади керівника групи спростовуються наявною в матеріалах справи заявою про звільнення з посади, що написана власноруч позивачем і саме вона і була підставою для її звільнення.

Що стосується доводів позивача, що вона продовжувала виконувати посадові обов»язки керівника групи на посаді спеціаліста , то ці факти не є предметом спору. Суд досліджує законність звільнення і прийняття на роботу за строковим договором.

Посилання позивача, що вона працюючи на посаді спеціаліста виконувала фактично обов»язки керівника групи не свідчить про те, що вона працювала на умовах безстрокового трудового договору .

Присутність ОСОБА_2 на робочому місці у період з 21.10.2014 р. по 27.10.2014 р., не дає підстав вважати, що остання перебувала у цей час в трудових відносинах з відповідачем. 28.10.2014р. ОСОБА_2 була прийнята на іншу посаду з іншими функціональними обов'язками, іншою оплатою праці та в іншому приміщені, про що достовірно знала та не оскаржувала наказ від 28.10.2014р. протягом року.

Надані суду фотосторінки з її робочого комп'ютеру за 21.10.2014 року (а.с.22) на підтвердження її безперервної праці у відповідача і журналу про пожежну безпеку, де містяться підписи ОСОБА_2 за 21.10.2014 р., 22.10.2014 р., 23.10.2014 р., як відповідальної особи не є належними доказами . Суд надав обгрунтовану оцінку показанням свідків, які підтвердили, що бачили ОСОБА_2 на її робочому місці з 21.10.2014р. по 27.10.2014р. , яка займалась архівацією справ, оскільки групу організації, нормування та оплати праці було ліквідовано. ОСОБА_2 написала заяву про звільнення за власним бажанням, а в подальшому була прийнята на посаду спеціаліста, а інші працівники групи були звільнені за угодою сторін.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.О. Міненкова