№ производства 2/646/238/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Журавель В.А.

При секретарі Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що 17 квітня 2015 року між ним та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майно, згідно якого позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,4 кв. м., житловою площею 32,5 кв. м., та квартиру № 124, розташовану по вул. Кооперативній № 22 в м. Харкові, загальною площею 43,9 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м. На виконання вказаного договору позивач сплатив відповідачу обумовлену договором суму грошових коштів в розмірі 1 115 185 грн., а відповідач передав йому в натурі в користування та володіння вищезазначену нерухомість, підтвердженням чого є акт прийому-передачі квартир та ключі від них. Відповідно до п. 3.6 договір підлягає нотаріальному посвідченню, для чого сторони повинні були 26 травня 2015 року з»явитися до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_2, але відповідач ухилився від виконання домовленості про нотаріальне посвідчення договору. Оскільки між сторонами досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору, виконано обовязок з передачі майна, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартир № 122 та № 124 у будинку № 22 по вул. Кооперативній в м. Харкові, укладений 17 квітня 2015 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ним, та визнати та позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 47,4 кв. м. та на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 43,9 кв. м., а також стягнути з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, надав судові аналогічні пояснення. Додатково позивач пояснив, що натепер спірними квартирами він не користується, оскільки фактично не їх власником. Право власності на ці квартири оформлено на іншу особу, здійснити оформлення особових рахунків на своє ім»я він з цієї причини також не може, хоча у повному обсязі передав банку вартість квартир. Також позивач пояснив, що 26 травня 2015 року він з»явився до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а представник банка не з»явився.

Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно між банком та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна щодо якого банк є іпотекодержателем, та отримав за цим договором від позивача грошові кошти у повному обсязі. В подальшому здійснити нотаріальне посвідчення цього договору банк не зміг у звязку із скрутним фінансовим становищем. Повернути позивачу отримані кошти банк також не може, оскільки за рахунок отриманих від позивача коштів було погашено заборгованість за кредитним договором власника спірних квартир.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні 17 квітня 2015 року у простій письмовій формі між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець (банк), він же іпотекодержатель за іпотечним договором від 07 червня 2007 року, укладеним із ОСОБА_5, передає у власність покупцю квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,4 кв. м., житловою площею 32,5 кв. м., та квартиру № 124, розташованої по вул. Кооперативній № 22 в м. Харкові, загальною площею 43,9 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м. / а. с. 5-8/. Вказане майно належить іпотекодавцю ОСОБА_5 на підставі договорів купівлі-продажу. Продаж майно вчинено за домовленістю сторін квартири № 122 за 578 991 грн.АДРЕСА_4 за 536 193,51 грн.. Даний договір підписано сторонами.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що право власності на майно виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до п.3.7 договору він підлягає нотаріальному посвідченню, для чого сторони зобовязуються з»явитися самі або направити своїх уповноважених представників 26 травня 2015 року о 10.00 год. до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна №4а з метою нотаріального посвідчення правочину.

На виконання умов договору позивач ОСОБА_1 передавав банку грошові кошти в розмірі 1 115 185 грн. / а. с./.

Відповідно до акту прийому-передачі речей, документів та нерухомого майна від 17 квітня 2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав, а ОСОБА_1 прийняв : копію рішення Червнозаводського районного суду м. Харкова від 19.03.2013 року, копію ухвали того ж суду від 27.03.2014 року, комплект ключів від квартир № 122 та № 124 в будинку № 22 по вул. Кооперативній в м. Харкові, а також вказані квартири / а. с. 10/.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно зад договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

При розгляді цього спору встановлено, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно цього договору 26 травня 2015 року сторони зобовязалися прибути до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору. В судовому засіданні позивач послався на те, що представник банка не з»явився до нотаріуса, однак доказів того, що в цей день він прибув до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору, а саме відповідного свідоцтва, виданого нотаріусом, судові позивачем не надано, тому суд приходить до висновку, що обидві сторони 26 травня 2015 року не з»явилися до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тому не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач ухилився від виконання умов договору та його нотаріального посвідчення.

Крім того, натепер можливість нотаріального посвідчення договору сторонами не втрачена, вона не позбавлені можливості у визначений ними день з»явитися до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору, оскільки в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала, підтвердила факт отримання від позивача коштів, не оспорювала його права на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами фактично відсутній спір, оскільки відповідач визнає право позивача на спірне майно.

У зв»язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання дійсним укладеного між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання за позивачем права власності на це майно, оскільки такий договір між сторонами у встановленому законом порядку не укладено і він не створює прав та обовязків для сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею ї документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що у суда відсутні підстави для задоволення позову, вимоги ОСОБА_1 про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору, понесених ним про зверненні до суду, задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 215, 220, 328, 334 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,4 кв. м., житловою площею 32,5 кв. м., та квартири № 124, розташованої по вул. Кооперативній № 22 в м. Харкові, загальною площею 43,9 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м., укладеного 17 квітня 2015 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 відмовити .

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 47,4 кв. м. відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 43,9 кв. м. відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрат по сплаті судового збору в розмірі 6577 грн. 20 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.А.Журавель