г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/752/16-ц
Номер провадження 2/213/868/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді : Мазуренко В.В.

при секретарі судового засідання: Гусаровій О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

за участю прокурора Бажанюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу досудового слідства та прокуратури, -

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов вказаний позов, відповідно до якого позивачу було пред,явлено обвинувачення за вчинення злочинів за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, обирались запобіжні заходи, оголошувалась підозра, дані вносились до ЄРДР, справа неодноразово направлялась до суду, звідки її направляли на додаткове розслідування, та 23.07.2013р. справу було закрито за відсутністю складу злочину. Зазначено, що позивач у зв,язку із вказаним отримала моральні страждання, втратила роботу, та моральну шкоду оцінює 147900 грн. Також вона понесла матеріальну шкоду, а саме на правову допомогу витратила 4000 грн.

Від Державної казначейської служби було надано заперечення на позов, відповідно до якого вважали, що матеріали справи не містять доказів заподіяння позивачу моральних страждань. Вказували, що Державна казначейська служба прав позивача не порушувала.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, після відкладення справи до суду не з,явилась.

Представник позивача підтримав позов, просив задовольнити повністю позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у позові.

Прокурор просив позов задовольнити частково, вважав достатньою моральної шкоди в сумі 49300 грн. у відповідності до ст. 13 ЗУ №266/94.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, матеріали справи №416/3175/2012, суд дійшов наступного.

ОСОБА_3 з 22.06.2009р. була обраною головою Зеленобалківської сільської ради (а.с. копія трудової книжки).

20.08.2010р. та 27.09.2010р. постановами прокурора Широківського району Дніпропетровської області було порушено кримінальні справи за фактом внесення службовими особами Зеленобалківської сільської ради до офіційного документу, рішення Зеленобалківської сільської ради №366-41/V та №273-35/У, завідомо неправдивих відомостей та заволодіння чужим майном на користь ОСОБА_3, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що спричинило майнової шкоди інтересам територіальної громади Зеленобалківської сільської ради за ознаками злочинів, передбачених ст. 366 ч.1, 191 ч.2 КК України (а.с.6,7, а.кримінальної справи 1-2 т2, 1-2 т1).

14.09.2010р. ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді застави (а. кримінальної справи 76 т1).

17.09.2010р. ОСОБА_3 була залучена в якості обвинуваченої за ч.2 ст 191, ч.1 ст 366 КК України (а.кримінальної справи 83 т1).

17.09.2010р. слідчий прокуратури Широківського району Дніпропетровської області відсторонив ОСОБА_3 від займаної посади голови Зеленобалківської районної ради Широківського району Дніпропетровської області (а. кримінальної справи 88-89 т1).

23.09.2010р. ОСОБА_3 була залучена в якості обвинуваченої за ч.2 ст 191, ч.1 ст 366 КК України (а.кримінальної справи 42-43 т2).

29.10.2010р. було затверджено Обвинувальний висновок, відповідно до якого ОСОБА_3 обвинувачували у вчиненні злочину за ч.2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України (а.кримінальної справи 110-122 т1)

23.11.2010р. ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (а. кримінальної справи 47 т2).

10.12.2010р. було затверджено Обвинувальний висновок, відповідно до якого ОСОБА_3 обвинувачували у вчиненні злочину за ч.2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України (а.кримінальної справи 68-81 т2).

14.12.2010р. позивач уклала договір з адвокатом ОСОБА_1 про надання правової допомоги, згідно Додатку №1 до вказаного договору вартість послуг склав 4000 грн. із 100% передплатою (а.с.28, а. кримінальної справи 144,145 т.1).

20.12.2010р. Широківським районним судом об,єдноно кримінальні справи №20109035 та 20109037 відносно ОСОБА_3 (а.кримінальної справи 88 т2).

08.06.2011р. Широківським районним судом кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст 366, ч.2 ст 191 КК України, було направлено прокурору на додаткове розслідування (а.с.31-33, а. кримінальної справи 230 т2). Ухвала залишена без змін апеляційним судом (а. кримінальної справи 242 т2).

27.10.2011р. було затверджено Обвинувальний висновок, відповідно до якого ОСОБА_3 обвинувачували у вчиненні злочину за ч.2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України (а.с.8-18).

28.11.2012р. було змінено обвинувачення в суді (а.с.19-20).

06.12.2012р. Інгулецьким районним судом кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст 366, ч.2 ст 191 КК України, було направлено прокурору на додаткове розслідування (а.с.21-24, а. кримінальної справи 178-184 т4). Ухвалою суду апеляційної інстанції від 31.01.2013р. ухвала залишена без змін (а.с.25-26).

15.02.2013р. відомості відносно позивача внесено до ЄРДР за №0000005 за ч.1 ст 366 КК України (а.кримінальної справи 234 т4).

23.07.2013р. слідчий СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області кримінальне провадження №0000005 від 15.02.2013р. закрив у зв,язку з встановленням відсутності в діянні складу злочину кримінального правопорушення (а.с.27, а. кримінальної справи 235 т.4). Таким чином судом встановлено, що позивач безпідставно притягувалась до кримінальної відповідальності з 20.08.2010р. по 23.07.2013р.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадських прав і обов"язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. За змістом зазначених положень Конвенції під справедливим та відкритим розглядом протягом розумного строку слід розуміти також розумні строки ведення досудового слідства, оскільки відповідно до норм КПК під час розслідування з приводу підозри у скоєнні кримінального злочину особа обмежується у певних правах та зазнає певні обмеження життя, зокрема: обмеження свободи пересування, свободи працевлаштування, свободи спілкування тощо. Отже тривалість досудового слідства та судового розгляду протягом необмеженого строку може завдати особі певну шкоду: матеріальну та моральну.

Факт спричинення позивачу моральної шкоди не потребує доказування, оскільки згідно з п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 2 статті 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються і моральна шкода (ч. 5стаття 3).

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 вищевказаного Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру ( стаття 4 ).

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством ( ч. 2 ).

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом ( ч. 3 ).

Позивач зверталась із заявами про визначення розміру моральної шкоди завданої діями органів досудового розслідування та прокуратури до ГУ НП в Дніпропетровської області Криворізького ВП та Широківського ВП, але їй визначення розміру зроблено не було, та було рекомендовано звернутись до суду (а.с. копії відповідей).

Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону та встановлені обставини, тривалість страждань позивача в зв'язку з незаконним порушенням проти нього кримінальної справи за ст. 191 ч.2, 366 ч.1 КК України, яка в подальшому була закрита у зв'язку з відсутністю складу злочину, її тривале розслідування, застосування запобіжних заходів (застава, підписка про невиїзд), суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка була їй заподіяна внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення її можливостей реалізовувати свої звички і бажання, погіршення відносин з оточуючими людьми, а також призвело до порушення її нормальних життєвих зв'язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя з моменту порушення кримінальної справи - та по дату закриття кримінального провадження, що складає 34 місяці.

Позивач оцінила розмір моральної шкоди 147900грн, однак суд вважає, що розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач є завищеним.

При розрахунку моральної шкоди, суд враховує розмір мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення, а саме 1450 грн.

Оскільки період з 20.08.2010 року по 23.07.2013 року складається з 34 місяців, то мінімальний розмір моральної шкоди, яка повинна бути стягнута на користь позивача складає 34 місяців х 1 450 грн. = 49300 грн. Враховуючи характер і тривалість страждань позивача та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, суд вважає, що вказаний розмір моральної шкоди не достатній для відновлення немайнових втрат позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу було обрано два запобіжні заходи підписка про невиїзд та застава, які не змінювались та не скасовувались, та несли в собі обмеження для позивача, тягли за собою моральні страждання. Також відносно позивача двічі справа направлялась до суду, де слухалась та за рішенням суду поверталась прокурору на додаткове розслідування. Позивач була відсторонена від посади, та не мала можливості працювати на посаді голови сільради. Позивач була головою Широківської громадської організації Народний контроль, але через її притягнення до кримінальної відповідальності, - їй висловили недовіру члени організації на засіданні зборів 14.09.2011р. та виключили зі списків членів (а.с. протоколи зборів). Крім того за час розслідування справи, а саме в 2013 році позивач хворіла на гіпертонічну хворобу 2 ступеню, безсоння, перепади настрою, їй було рекомендовано відвідувати психолога, вона проходила психокорекцію з 28.09.2012р. по 28.11.2012р. раз на тиждень, та з 28.01.2013 по 28.03.2013р. раз на 2 тижні (а.с. копії довідки та виписки). Вказане свідчить про те, що в даному випадку неможлива мінімальна компенсація моральної шкоди передбачена ст. 13 вказаного закону. Враховуючи вищевказане, тривалість притягнення позивача до відповідальності, обмеження які вона понесла, моральні страждання, суд вважає, що підлягає стягнення 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, саме така сума буде відповідати моральним стражданням позивача.

Враховуючи підтвердження понесення позивачем матеріальних витрат на правову допомогу, під час притягнення її до кримінальної відповідальності, суд вважає необхідним також стягнути 4000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка підтверджена письмовим доказом, а саме вказаним вище договором та додатком №1 до договору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 179, 209, 212 ЦПК України, на підставі ст.ст.1, 2, 3, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст.10, 11, 27, 60, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу досудового слідства та прокуратури - задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та 4000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 11.11.2016р.

Суддя В.В.Мазуренко