Справа № 569/2402/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю:

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову покликаються на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.04.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2900,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті.

В порушення умов договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та допустив заборгованість перед банком , яка станом на 31 грудня 2015 року становить 14 840,15 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 1681,93 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9275,36 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2 700,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (штраф фіксована частина) та 682,86 грн. (штраф процентна складова). Відповідач на даний час продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням їх законних прав. Враховуючи викладене, звернулися до суду з даним позовом.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У судовому засіданні 02.06.2016 р., 04.08.2016 р. позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, повністю підтримав подані до суду письмові заперечення. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк".

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2011 року відповідач підписав ОСОБА_3 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В Анкеті зазначені дані відповідача, місце проживання, телефони, інформація про сімейний стан, місце роботи, зазначено бажаний кредитний ліміт 300,00 грн. В Анкеті-заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку.

З оглянутого в судовому засіданні розрахунку заборгованості до договору № б/н від 19.04.2011 р. вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість по договору б/н від 19.04.2011 року, яка станом на 31.12.2015 року становить 14840,15 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1681,93 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9275,36 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2 700,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (штраф фіксована частина) та 682,86 грн. (штраф процентна складова). Сторона відповідача в своїх письмових запереченнях посилалася на те, що оформлюючи платіжну картку відповідачу, банк надав на підписання відповідачу ОСОБА_3 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка не містить номеракарткового рахунку, що відкривається на імя відповідача з подальшою можливістю ідентифікувати всі операції, які проходили саме з карткового рахунку відповідача, не містить кінцевий строк дії платіжної картки, строк дії договору(порушеннявнутрішніх документів відповідача, п.1.1.1.45 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256 КБ «Приватбанк»), розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, розмір штрафних санкцій.Крім цього, зазначили те, що ОСОБА_4 про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, підписана відповідачем, не може вважатися договором, в розумінніст. 626 ЦПК України. Зміст Анкети-заяви зводиться до того, що відповідач лише висловив не заперечення щодо встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн., що не може вважатися обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору.

Аналізуючи обґрунтування, підстави, зазначені сторонами щодо позовних вимог та заперечень, суд приходить до наступного.

Відповідно дост. 1054 ЦК України, на яку посилається сторона позивача в обґрунтування своїх позовних вимог, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтями 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, ЦК України, на які посилається сторона позивача, встановлено, що зобовязання мають виконуватися сторонами згідно умов договору, наслідки невиконання зобовязань.

Так,статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11, зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями629 та630 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов певного виду, оприлюднених в установленому прядку.

Згідностатті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобовязань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобовязань.

Відповідно до частини першоїст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставіст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Договір є видом правочину і для його укладення та чинності сторонами необхідно дотримуватись усіх тих вимог, які визначені уст. 203 ЦК України для всякого правочину.

По даній справі встановлено та не оспорено стороною відповідача, що останній підписував ОСОБА_3 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 19.04.2011 року, яка оформлювалася одночасно з видачею позивачем відповідачу платіжної картки. Встановлено та підтверджено, що в Анкеті-заяві є єдина умова (притаманна договору) - це бажаний кредитний ліміт 300,00 грн. Будь-яких інших умов, в тому числі істотних, які є притаманні договору, в даній Анкеті-заяві не вказані.

Посилання сторони позивача на те, що в Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписана ним ОСОБА_4 разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком «Договір надання банківських послуг» та те, що відповідач зазначив, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, - суд не може прийняти як належний та допустимий доказ. Ознайомлення з будь-яким документом може бути підтверджений підписом особи. Крім цього, коли мова іде в документі про істотну умову, притаманну договору, підпис особи засвідчує не лише ознайомлення з документом, а і згоду на викладені в документі умови, обовязки, наслідки невиконання зобовязань, розміри штрафних санкцій, розміри та порядок нарахування процентів, право банку на зміну умов в односторонньому порядку, збільшення розміру ліміту тощо.

Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України по справі від 11 березня 2015 р. № 6-16цс15 посилання на внутрішні документи банка (Правила, Положення і т.д.), які не були підписані Позичальником, як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не передбачені безпосередньо кредитним договором, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В даному випадку до матеріалів справи була подана підписана відповідачем ОСОБА_4 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Судом враховується і те, що у разі надання відповідачу на ознайомлення Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів під час оформлення одночасно платіжної картки, банку ніщо не заважало надати вказані документи на підпис відповідачу. Крім цього, зазначене в Анкеті-заяві про розміщення вказаних документів на сайті банку, додатково свідчить про те, що відповідачу їх на ознайомлення при підписанні Анкети-заяви та інших документів на оформлення платіжної картки не надавали.

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанкуне вказано наступну істотну умову договору, а саме строк дії картки це суттєво впливає на обрахунок строків позовної давності по сплаті основного боргу, штрафів, пені і, як результат, впливає на ціну позову.

Згідно правових позицій, висловлених в постановах Верховного Суду України по справі від 19 березня 2014 р. № 6-14цс14 та по справі від 11 березня 2015 р. № 6-16цс15вказано, що відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Отже, Верховний Суд України визначив чітку позицію стосовно позовів банків про стягнення заборгованості по кредитним зобовязанням, а саме позовна давність обмежується загальним строком тривалістю 3 роки для погашення основного боргу, та 1 рік на погашення різного роду штрафів, пені.

Судом враховується, що стороною позивача додано до справи Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (без дати), в якій зазначені тарифи, однак доказів того, що саме ці тарифи були на час підписання Анкети-заяви суду не було надано. Крім того, в Довідці про умови кредитуванняз використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не зазначено розмір та види штрафних санкцій, які були використані та наведені в Розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.04.2011 року та подані до матеріалів справи. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не підписана відповідачем та в Прикладах використання кредитних коштів на кредитці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (абз. 3 Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду») з розрахунку загальної суми витрат клієнтанаведено всі розрахунки, процентні ставки, умови здорожчення кредиту за 2007 рік, а ОСОБА_3 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідачем підписано 2011 року.

Представник відповідача в судовому засіданні наголошувала на тому, що відповідач не знав реальних умов кредитування, не використовував кошти, надані як кредитний ліміт, а картковий рахунок був відкритий з метою проведення поточних операцій та протягом 2011 року був закритий.

В порушення пункту 2 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не надав відповідачу, як споживачу фінансових послуг в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовної сукупної вартості кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим порушив вимоги чинного законодавства.

Верховний Суд України в Постанові від 11.11.2015 року по Справі № 6-511цс15 дійшов висновку, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності внаслідок істотного дисбалансу договірних прав і обовязків, погіршують становище споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому вираженні) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

За положеннями частини пятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будьяких витратах за договором, крім процентної ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зіспоживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязківна шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки зобовязані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правовихактів Національного банку України. На банки покладається також обовязок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту(пункт 3.3 Правил).

Наданий стороною позивача до справи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг також не містить даних про час їх прийняття, що в свою чергу позбавляє суд перевірити чи діяли саме вони на момент підписання Анкети-заяви відповідачем.

Таким чином, в суді встановлено, що відповідач підписав ОСОБА_3, в якій визначено лише бажаний ліміт кредитування 300,00 грн. Позивач в односторонньому порядку неодноразово збільшував ліміт кредитування про що свідчить виписка по особовому рахунку кредитний ліміт 1 690,00 грн., вимоги в позовній заяві від відповідача ґрунтуються на розмірі кредитного ліміту в сумі 2 900,00 грн.

В розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.04.2011 року, поданих позивачем до позовної заяви не вказано, що розрахунок проводився саме з карткового рахунку відповідача (не вказується номер карточки), даний розрахунок підкріпленийвипискою по особовому рахунку, в якому зазначаються номери двох різних карткових рахунків 120039 та 093736 з кредитним лімітом 1690,00 грн., хоча в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанкувідповідач дав згоду на встановлення кредитного ліміту в розмірі 300,00 грн., а в позовній заяві позивача розмір кредитного ліміту 2900,00 грн.

В ході судового засідання представником відповідача була подана заява про забезпечення позову, згідно якої представник відповідача просив забезпечити докази від позивача про отримання відповідачем кредиту в розмірі, заявленого в позовній заяві, обовязок повернути кошти позивачу в заявленій сумі, шляхом витребування наступних письмових доказів:письмовий договір, підписаний обома сторонами із зазначенням всіх істотних умов (номер карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, розмір процентної ставки, розмір штрафних санкцій, строк дії договору);листи від позивача до відповідача із зміною розміру кредитного ліміту з відповідним погодженням відповідача на збільшення/зменшення кредитного ліміту; виписку з карткового рахунку, відкритого на імя відповідача із зазначенням номера карткового рахунку відповідача, який має відповідати номеру карткового рахунку, вказаного в письмовому договорі (виписка повинна бути надана, як письмовий доказ в оригіналі відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України, а у випадку подання копії завірена особистим підписом особи із зазначенням її ініціалів та прізвища, назви посади, дати засвідчення копії, печаткою позивача);розрахунок заборгованості із зазначенням номера карткового рахунку, який має відповідати номеру карткового рахунку, вказаного в письмовому договорі (розрахунок заборгованості повинен містити наступні реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву підприємства від імені якого складено документ, особистий підпис особи, яка здійснювала розрахунок заборгованості та посвідчує його правильність та печатка позивача);завірену у встановленому законом порядку копію тарифів, які діяли на момент укладення договору; забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05.10.2016 р. заяву про забезпечення доказів задоволено та витребувано від позивача докази на підтвердження позовних вимог. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач 17.10.2016 р. отримав вказану ухвалу суду, проте не подав витребовані судом докази та представник позивача не зявився в судове засідання і не повідомив суд про причину своєї неявки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 11, 509, 626, 628, 638 ЦК України,ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 225 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічному акціонерному товариству КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Панас