Справа №489/2807/16-ц 17.11.2016 17.11.2016 17.11.2016
Провадження №22-ц/784/2532/16
справа № 489/2807/16-ц
провадження № 22ц-784/2532/2016 Головуючий у першій інстанції: Губницький Д.Г.
категорія 34 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

17 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2016 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування) про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а:

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Позивач зазначав, що 26 січня 2016 року з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1, належного ОСОБА_5, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого було пошкоджено його автомобіль "Ssang Yong Kyron", реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно висновку оцінювача вартість відновленого ремонту пошкодженого автомобіля складає 177638 грн. 84 коп.

Страховою компанією ТДВ «Експрес Страхування» йому було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 50000 грн.

Посилаючись на викладене, позивач, просив суд стягнути з ОСОБА_4 матеріальні збитки у вигляді різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в розмірі 127638 грн. 84 коп., 5000 грн. моральної шкоди, а також 3000 грн. витрат на правову допомогу та 1356 грн. 38 коп. судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 59482 грн. 58 коп. збитку, 5000 грн. моральної шкоди та 644 грн. 28 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Інші сторони рішення не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 26 січня 2016 року з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1, належного ОСОБА_5, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль "Ssang Yong Kyron", реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Експрес Страхування».

Згідно звіту №32-16/1, проведеному ФОП ОСОБА_6 28 вересня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 177638 грн. 84 коп., вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,442) становить 109482 грн. 58 коп. (а.с. 128-134).

Страховою компанією сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. (а.с. 114-115).

Як вбачається з пояснень позивача фактично ремонт його автомобіля ще не завершено.

Обов'язок винної особи відшкодувати заподіяну нею шкоду іншій особі виникає з деліктних правовідносин та регулюється, в тому числі, статтями 1166, 1188 ЦК.

Відшкодування збитків є різновидом відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК збитками є втрати, які особа зазначала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням її майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За таких обставин, та враховуючи, що позивач не надав доказів вартості фактичного ремонту автомобіля з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування позивачу збитків в розмірі 59482 грн. 58 коп., як різницю між вартістю матеріального збитку, розрахованого оцінювачем (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 109482 грн. 58 коп.), та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком (50000 грн.).

Доводи апеляційної скарги про те, що збитки в даному випадку мають розраховуватись виходячи з вартості відновлювального ремонту визначеного оцінювачем без урахування коефіцієнта фізичного зносу, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Рішення в частині стягнення моральної шкоди сторони не оскаржували, а тому в цій частині колегія суддів рішення не перевіряє.

Доводи апелянта щодо наявності підстав для стягнення витрат на правову допомогу, не можуть братись до уваги.

Так, відповідно до частини 3 статті 79 та статті 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, пов'язаними з розглядом справи, та відшкодовуються сторонам за правилами статті 88 ЦПК,

За змістом статті 12 ЦПК правова допомога надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 ЦПК правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 1 квітня 2016 року уклав договір про надання юридичних послуг з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (а.с. 45).

Фізична особа - підприємець - ОСОБА_6 є суб'єктом оціночної діяльності (а.с. 46 зв.) та проводив оцінку майна ОСОБА_3 з визначенням вартості матеріального збитку.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_6 не тільки має право на надання правової допомоги, але і взагалі має вищу юридичну освіту та є фахівцем в галузі права.

Задекларований ОСОБА_6 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців напрямок діяльності - діяльність у сфері права (а.с. 46 зв.) не доводить статус останнього як фахівця у галузі права за визначенням норм процесуального законодавства.

А тому відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, надану оцінювачем ОСОБА_6, у будь-якому розмірі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили би порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді В.В. Коломієць

Н.О. Шаманська