Справа № 139/89/16-ц
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця державної виконавчої служби Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі судового наказу № 2-н-14 від 12 березня 2008 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягала сплаті сума коштів у розмірі 24 405 гривень 06 копійок. Згідно даних бухгалтерії КС "Альянс Україна", спілці було перераховано коштів, стягнутих з ОСОБА_4, на суму 19 242, 95 гривень, а після зміни стягувача у виконавчому провадженні ще 4 854, 38 гривень, що у сукупності становить 24 097 гривень 33 копійки. Таким чином, залишок боргу по судовому наказу складає 307 гривень 73 копійки.

03 лютого 2016 року по пошті ОСОБА_2 отримала копію постанови державного виконавця Каландея Р.Б. серії ВП № 7393156 від 26 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повною сплатою боргу.

Представник стягувача за дорученням (а.с. 7) 05 лютого 2016 року звернувся до суду зі скаргою та просив скасувати постанову серії ВП № 7393156 від 26 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження.

Представник стягувача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду скарги (а.с. 11).

Представник відділу ДВС Мурованокуриловецького районного управління юстиції ОСОБА_3 надав суду заяву, у якій просив провести розгляд справи у його відсутності(а.с. 12). До заяви державний виконавець додав постанову від 17 лютого 2016 року про скасування процесуального документу (постанови про закінчення виконавчого провадження № 7393156 від 26 січня 2016 року) (а.с. 14) та постанову від 17 лютого 2016 року про звернення стягнення на пенсію та інші доходи боржника (а.с. 16).

Враховуючи положення частини другої статті 386 ЦПК про те, що неявка в судове засідання заявника або заінтересованої особи, яких повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду справи, судом ухвалено розглянути справу за відсутності державного виконавця та сторін виконавчого провадження.

Вивчивши письмові матеріали скарги, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що провадження по справі необхідно закрити:

З тексту скарги слідує, що на підставі судового наказу № 2-н-14 від 12 березня 2008 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягала сплаті сума коштів у розмірі 24 405 гривень 06 копійок. Згідно даних бухгалтерії КС "Альянс Україна", спілці було перераховано коштів, стягнутих з ОСОБА_4, на суму 19 242, 95 гривень, а після зміни стягувача у виконавчому провадженні ще 4 854, 38 гривень, що у сукупності становить 24 097 гривень 33 копійки. Таким чином, залишок боргу по судовому наказу складає 307 гривень 73 копійки.

Постановою державного виконавця Каландея Р.Б. серії ВП № 7393156 від 26 січня 2016 року закінчено виконавче провадження по виконанню судового наказу № 2-н-14 від 12 березня 2008 року у зв'язку з повною сплатою боргу.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 1 цього Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктом 3.17 «Інструкції з примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, визначено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Із поданих державним виконавцем до суду постанов (а.с. 14, 16) слідує, що він, як начальник відділу державної виконавчої служби, виявив помилку при підрахунку стягнутих із боржника сум, зокрема, що в рахунок погашення боргу ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, було безпідставно зараховано суму 307 гривень 43 копійки, а тому 17 лютого 2016 року скасував постанову від 26 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 7393156 та звернув стягнення на пенсію та інші доходи боржника.

Таким чином, на момент звернення до суду з цією скаргою були підстави (це визнав державний виконавець прийнятою 17 лютого 2016 року постановою про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження) для її задоволення, однак, на момент прийняття рішення за результатами розгляду скарги, вимоги скаржника фактично визнані і добровільно задоволені державним виконавцем і предмет оскарження уже має статус скасованого.

Згідно Розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснює судовий контроль за виконанням судових рішень.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи, що станом на день розгляду скарги відсутній предмет оскарження, а відтак відсутні порушення прав чи свобод заявника, суд вважає, що на підставі ч. 3 ст. 387 ЦПК України слід відмовити в задоволенні скарги.

Керуючись ст.383-387 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця державної виконавчої служби Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 від 26 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 7393156 відмовити.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: __________