Справа № 343/1719/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2321/2016
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду від 17 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Рішенням Долинського районного суду від 17 жовтня 2016 року позов задоволено часково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 850,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12 вересня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Також вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

На рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він не заперечує свого обов'язку щодо утримання дітей. Однак, встановлений рішенням суду розмір аліментів є для нього непосильним та ставить його у важке матеріальне становище. Апелянт вказує, що не має постійного місця роботи і працює на сезонних роботах. Крім того, на його утриманні перебуває перестаріла та непрацездатна мати.

На думку апелянта оскаржуване рішення також не містить мотивів, з яких суд виходив визначаючи розмір аліментів у сумі 850,00 грн на одну дитину. Не враховано судом той факт, що і дружина повинна матеріально забезпечувати дітей та що вона отримує соціальні виплати на їх утримання.

Крім того, зазначає, що аліменти, які він буде сплачувати, не будуть використані для потреб дітей.

З врахуванням наведених обставин просив рішення суду змінити, визначивши розмір аліментів в сумі по 400,00 грн на кожну дитину.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася будучи належним чином повідомленою, що не перешкоджає розглядові справи у її відсутності.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь позивача по 850,00 грн аліментів щомісячно на утримання неповнолітніх дітей суд першої інстанції виходив з того, що відповідач частково визнав позов, є працездатним, інших утриманців не має, а отже спроможний сплачувати таку суму аліментів.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. ст.180, 181 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5,6,7).

Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, діти проживають з матір'ю, знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надає.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач маючи на утриманні малолітніх дітей, вправі вимагати від відповідача аліменти на їх утримання. Не заперечує цього обов'язку і відповідач, не погоджуючись тільки з розміром аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

При визначенні розміру аліментів на утримання трьох малолітніх доньок сторін суд першої інстанції врахував всі вищепередбачені обставини, зокрема, як матеріальне становище та стан здоров'я дітей, так і відповідача, відсутність на утриманні останнього інших осіб. А відтак, прийшов до вірного висновку про його спроможність щомісячно сплачувати аліменти у розмірі по 850,00 грн на кожну дитину.

Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду та підтвердження неспроможності сплачувати аліменти у визначеному розмірі, як це встановлено ст.ст.10, 57-59 ЦПК України, відповідачем не представлено. Не подано таких і апеляційному суду.

Голослівними є також доводи апелянта щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері, оскільки до апеляційної скарги будь-яких об'єктивних доказів цього не долучено. Відповідно не представлено таких і в засіданні апеляційного суду.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для зміни рішення суду першої інстанції та зменшення розміру аліментів, стягуваних на утримання малолітніх дітей.

Колегія суддів приходить до висновку, що справа судом першої інстанції розглянута повно і об'єктивно, а рішення постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Долинського районного суду від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

О.В. Пнівчук