Справа № 137/1410/15-ц Провадження № 22-ц/772/517/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 24Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та про визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, оскільки не погоджується із результатами проведення прилюдних торгів, проведених 21.09.2012 року Вінницькою філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з реалізації арештованого майна, зокрема садового будинку, розташованого на земельній ділянці № 821, 825, загальною площею 0,0799 га, що знаходиться за адресою СТ «Садівник» Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Свої вимоги мотивувала тим, що прилюдні торги із реалізації предмету іпотеки були проведені з порушенням чинного законодавства України, оскільки СП «ПП «Юстиція» реалізувала самочинно збудований обєкт незавершеного будівництва із відсутніми на нього правовстановлюючими документами, а державний виконавець самовільно змінив спосіб виконання виконавчого документа та здійснив стягнення на передане в іпотеку майно не перевіривши, чи є можливість накласти арешт чи стягнення на особові рахунки позивача.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначає, що з рішення вбачається невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

При цьому вказується на ті ж підстави, що і в позовні заяві.

Представник відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області та представник відповідача та третьої особи ОСОБА_6 у своїх запереченнях на скаргу її доводи не визнали, вказавши на безпідставність і на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання : 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у суді не доведено обставин, на які вона посилалася, як на обґрунтування своїх вимог, а також порушення її прав внаслідок проведення торгів.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Районним судом встановлено, що 01.04.2010р. ОСОБА_2 відповідно до договору позики та письмової розписки, позичила у ОСОБА_4 39 475, 50 грн., які зобовязалась повернути до 01.04.2011 р.

05.07.2010р. в якості забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 01.04.2010р., між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_2 та іпотекодержатель ОСОБА_4 визначили, що предмет іпотеки нерухоме майно: земельна ділянка № 821, 825 загальною площею 0,0799 га, що знаходиться за адресою СТ «Садівник» Малинівська сільська рада Літинського району Вінницької області, а також будь-яке нерухоме майно, що буде на ній збудоване (т.1 а.с.10-12).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.09.2011 року по справі № 2-3298/11, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, в звязку з чим стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики від 01.04.2010р. та проценти за користування коштами в загальній сумі 60792,27 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 607,92 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Вказане рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а відтак набуло законної сили 27.09.2011 року (т.1 а.с.9).

Згідно протоколу № 07/112/12/А-1 від 21.09.2012р. проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2, переможцем торгів було визнано ОСОБА_3 в особі уповноваженого представника ОСОБА_7 Нерухоме майно було продане за ціною 58 000,00 грн. (т.1 а.с.87).

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5.

На виконання вищевказаних вимог 08.08.2012 року між ВДВС Літинського РУЮ та ПП «СП Юстиція» Вінницька філія укладено договір № 07/112/12/Ф про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештовано нерухомого майна, внаслідок якого було передано на реалізацію арештоване майно ОСОБА_2, а саме: садовий будинок літ. «А» загальною площею 46.1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0799 га. на території Малинівської сільської ради, СТ Садівник № 821, 825 (т.1 а.с.81).

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Положення, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстрованим в Мін'юсті України 15.12.99 за № 865/4158 (зі змінами та доповненнями).

Судом першої інстанції встановлено, що всі зазначені документи є в наявності та були долучені до заявки.

Крім того, ПП «СП Юстиція» було належним чином оголошено про проведення прилюдних торгів та надано інформацію про лот, а також проведено торги в строки встановлені розділом 4 Положення, що підтверджується витягами із системи реалізації конфіскованого та арештованого майна, зокрема: повідомленням №804609 (т.1 а.с.213), повідомленням №446570 (т.1 а.с.214), повідомленням № 451814 (т.1 а.с.217) у відповідності до вимог п. 3.6 Положення. Аналогічні доводи місять повідомлення № 477 від 10.08.2012 р. (т.1 а.с.82), повідомлення № 513 від 27.08.2012 р. (т.1 а.с.83), повідомлення №537 від 06.09.2012 р. (т.1 а.с.85), повідомлення № 578 від 21.09.2012 р. (т.1 а.с.86).

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 р. № 68/5.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався, як на обґрунтування своїх вимог, а тому відсутні підстави недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину.

Посилання апеляційної скарги на те, що державний виконавець ДВС Літинського РУЮ ОСОБА_8 самовільно змінив спосіб виконання виконавчого документа не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на обєкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Позивачем не доведена суду наявність на момент звернення стягнення у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення. При цьому суд, відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки.

Доводи позивача про те, що садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, на який звернуто стягнення та проведено продаж на прилюдних торгах, є самочинним будівництвом, оскільки збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, не відповідають дійсним обставинам справи.

Забудова садових ділянок, що використовуються для колективного садівництва, детально регламентується ВСН 43-85 "Відомчі будівельні норми. Забудова територій колективних садів, будівлі та споруди. Норми проектування", затвердженого Наказом Державного комітету по цивільному будівництву і архітектурі при Держбуді СРСР № 404 від 11.12.1985 року.

Зокрема, п. 2.1. передбачено, що будівництво садових будиночків і інших будівель на садових ділянках повинно здійснюватися у відповідності з проектом організації і забудови території колективного саду.

На садових ділянках дозволяється зводити опалювані садові будинки площею забудови до 50 кв. м. без врахування площі тераси (веранди) і мансарди, а також господарські будівлі ... для утримання домашньої птиці та кролів, зберігання господарського інвентарю та інших потреб.

На ділянці можуть зводитися теплиці та інші споруди утепленого ґрунту для вирощування сільськогосподарських культур. Садові будинки допускається зводити неопалюваними.

Таким чином, спірний садовий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, побудований на земельній ділянці без порушень цільового призначення земельної ділянки, та на час побудови садового будинку (1987 рік) законодавством не було передбачено отримання індивідуального дозволу на початок таких будівельних робіт, оскільки будівництво садових домиків та інших будівель здійснювалося у відповідності з проектом організації і забудови території всього колективного саду.

Крім того, відсутність самочинного будівництва підтверджується й технічним паспортом на садовий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 76-79).

Твердження скаржника про те, що проведенні прилюдні торги є недійсними з підстав того, що учасниками торгів були родичі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заслуговують на увагу. Відповідно до п. 4.2. розділу 4 Положення лот виставляється на торги за наявності не менш двох покупців, що було дотримано процедурою проведення торгів. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, а змагальність між ними встановлена протоколом проведення прилюдних торгів від 21.09.2012 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_9

Судді: (підпис) ОСОБА_10

(підпис) ОСОБА_11

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.