АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2366/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Фай В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І., Новікова О. М.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу відділу ДВС Драбівського районного управління юстиції на ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 22 червня 2015 року у цивільній справі за скаргою кредитної спілки «Кредит-Союз» на дії відділу державної виконавчої служби Драбівського РУЮ ГУЮ у Черкаській області про визнання дій в частині повернення виконавчих листів щодо ОСОБА_6 незаконними та скасування постанови головного державного виконавця відділу ДВС Драбівського РУЮ про повернення виконавчих документів стягувачеві, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року кредитна спілка «Кредит-Союз» звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій просила визнати дії відділу державної виконавчої служби Драбівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Черкаській в частині повернення виконавчих листів щодо ОСОБА_6 незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця відділу ДВС Драбівського районного управління юстиції про повернення виконавчих документів стягувачеві.

В обгрунтування своєї скарги вказувала, що на виконанні у ВДВС Драбівського РУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий Драбівським районним судом Черкаської області 5 жовтня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь КС «Кредит- Союз» заборгованості по кредитному договору від 5 липня 2010 року у розмірі 159 666 грн. 71 коп. та виконавчий лист, виданий Драбівським районним судом Черкаської області 5 жовтня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_6 судових витрат у сумі 1 717 грн.

Вказувала, що головним державним виконавцем ВДВС Драбівського РУЮ Куцем М.М. було винесено дві постанови про повернення стягувачу виконавчих листів щодо ОСОБА_6

На думку заявника, державний виконавець, не виконавши всіх необхідних вимог закону по зверненню стягнення на майно боржника, виніс постанову про повернення виконавчих листів стягувачеві.

Справа слухалася неодноразово судами різних інстанцій.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 22 червня 2015 року скаргу задоволено. Визнано дії ВДВС Драбівського РУЮ в частині повернення виконавчих листів № 2-100/11 від 5 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_6 незаконними. Скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС Драбівського РУЮ Куця М.М. від 11 лютого 2015 року про повернення виконавчих документів стягувачеві - КС «Кредитний Союз», як незаконні. Зобов'язано ВДВС Драбівського РУЮ у Черкаській області призначити проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа № 2-100/11 від 5 жовтня 2011 року, а саме: квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відділ ДВС Драбівського районного управління юстиції, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою скаргу КС «Кредит-Союз» залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_6 є іпотекодавцем квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2011 року, яке є чинним, стягнуто з ОСОБА_6 на користь КС «Кредит-Союз» заборгованість за кредитним договором від 5 липня 2010 року у розмірі 159 666 грн. 71 коп., про що 5 жовтня 2011 року було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у ВДВС Драбівського РУЮ у Черкаській області.

Виконавчі листи були передані позивачем на виконання у відділ ДВС Драбівського РУЮ, де були відкриті виконавчі провадження № 4196011 та № 41514059.

11 лютого 2015 року постановами головного державного виконавця Куць М.М. виконавчі документи у зазначених виконавчих провадженнях були повернені стягувачу з тих підстав, що ліквідного майна, яке належало боржнику на праві власності, не виявлено, працевлаштування її невідоме, доходи відсутні, а підстав для реалізації квартири, яка знаходиться в іпотеці, немає, оскільки у виконавчих документах не зазначено про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи скаргу КС «Кредит-Союз», суд першої інстанції виходив із того, що реалізація майна, яке передано в іпотеку, може відбуватись як звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» так і на підставі ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», а право обирати спосіб захисту своїх прав належить позивачу. Таким чином, оскільки КС «Кредит-Союз» обрала спосіб захисту своїх прав шляхом звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання за виконавчими документами, то застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів - норми ЗУ «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ( від 27 жовтня 1999 р.), а не ЗУ «Про іпотеку».

Постановляючи вказану ухвалу, районний суд вірно вказав на право стягувача обирати належний спосіб захисту - звертати стягнення на предмет іпотеки в рахунок боргу чи стягувати саму суму боргу, проте помилково прийшов до висновку про непоширення норм ЗУ «Про іпотеку» на спірні правовідносини, а вірно вчинивши процесуальну дію, не вірно застосував діючі норми матеріального права.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на яке звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми ЗУ «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого ЗУ «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 Цивільного кодексу України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми ЗУ «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми ЗУ «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного ЗУ «Про іпотеку».

Такий самий правовий висновок щодо застосування норм с. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про іпотеку» міститься й у постанові ВСУ від 28 вересня 2016 року (справа №6-1680цс16), який відповідно до статті 3607 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.

З огляду на зазначене, оскільки КС «Кредит-Союз» є іпотекодержатилем майна та одночасно стягувачем боргу у виконавчому провадженні в одній особі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 45 ЗУ «Про іпотеку» із дотриманням порядку проведення прилюдних торгів, а в ході проведення виконавчих дій з виконання рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2011 року про стягнення із ОСОБА_6 на користь КС «Кредит-Союз» заборгованості за кредитним договором від 5 липня 2010 року у розмірі 159 666 грн. 71 коп. та судового збору державний виконавець мав право на передання на реалізацію в ході примусового виконання рішення районного суду квартири АДРЕСА_1, а повернення стягувачу виконавчих листів щодо ОСОБА_6 не забезпечує належного виконання вказаного рішення суду як завершальної процедури виконання рішення суду.

Суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи, задовольняючи скаргу КС «Кредит-Союз» та визнаючи дії ДВС Драбівського РУЮ в частині повернення виконавчих листів, неправильно визначився із правовою нормою, зокрема ст. 45 ЗУ «Про іпотеку», як підставою для застосування вказаних в резолютивній частині процесуальних дій, як наслідок, неправильно застосував закон, що регулює спірні правовідносини, у зв'язку із чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала районного суду підлягає до скасування із постановленням нової ухвали.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму ВССУ України № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу ДВС Драбівського районного управління юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 22 червня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу кредитної спілки «Кредит-Союз» задовольнитип.

Визнати дії відділу ДВС Драбівського районного управління юстиції в частині повернення виконавчих листів № 2-100/11 від 5 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_6 незаконними.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу ДВС Драбівського РУЮ Куця М.М. від 11 лютого 2015 року про повернення виконавчих документів стягувачеві.

Зобов'язати відділ ДВС Драбівського РУЮ у Черкаській області провести дії зі звернення стягнення на майно, належне ОСОБА_6, зокрема, квартиру АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості по виконавчих листах про стягнення із ОСОБА_6 на користь кредитної спілки «Кредит-Союз» 159 666, 71 грн. заборгованості та 1 717 грн. судових витрат.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :