Справа №642/9948/15-ц
Провадження 2/642/365/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Пашнєва В.Г.,
при секретарі Балан Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд, -
До суду з позовною заявою звернувся позивач та просить ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави: автомобіль TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить їй на праві власності шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету застави, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на автомобіль, отримання будь-яких документів, довідок, витягів з реєстру прав власності, в органах ДАЇ України, нотаріату, інших органах та установах, зняття автомобілю з обліку, укладення та підписання договору купівлі-продажу, тощо), а також стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.
В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав, що 21.05.2008. між Банком - Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СL507-706/087/2008, що складається з двох частин.
30.06.2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ держаної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».
Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - Позивач) було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов пункту 3.1. якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продає (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прав на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймає такий Кредитний портфель та зобовязується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду.
Отже, до позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до відповідача з виконання зобовязання за договором, а отже, саме на користь позивача має бути стягнена заборгованість, що існує у відповідача на момент звернення до суду з цим позовом.
Таким чином, за вказаним договором відповідач отримав від позивача кредитні кошти у розмірі 56 036,63,00 дол. США на строк до 21.05.2014 року, а отже, банком був виконаний обовязок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені Договором.
21.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений договір застави № PCL-706/087/2008, за умовами якого ОСОБА_1 передала ЗАТ «ОТП Банк» в заставку - автомобіль TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов №JTNBK40K203038934, тип легковий седан В.
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» воліє здійснити продаж предмету застави в порядку, встановленому ст. ст. 20 Закону України «Про заставу» відповідно до якої, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Договором застави передбачений спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою, оскільки це є єдиним способом задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № CL-507-706/087/2008.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю відповідач порушив прийняті ним на себе зобов'язання, встановлені в кредитному договорі.
В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.
За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.05.2008. між Банком - Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СL507-706/087/2008, що складається з двох частин.
30.06.2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».
Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов пункту 3.1. якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продає (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прав на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймає такий Кредитний портфель та зобовязується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду.
Отже, до позивача перейшли усі права банку щодо права вимоги до відповідача з виконання зобовязання за договором, а отже, саме на користь позивача має бути стягнена заборгованість, що існує у відповідача на момент звернення до суду з цим позовом.
Пунктом 1.1. частини №2 договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 договору, а позичальник прийняв кредит та зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у договорі.
Відповідно до пункту 1.4. частини №2 договору за користування кредитом позичальник зобовязався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором. Згідно із пунктом 1.5. частини №2 договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором.
У відповідності до п. 3 частини 1 кредитного договору сторони кредитного договору визначили відсоткову ставку, як фіксований відсоток у розмірі 14,25%.
Як встановлено пунктом 1.7.2. договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою позичальника. кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором.
Таким чином, за вказаним договором відповідач отримав від позивача кредитні кошти у розмірі 56 036,63,00 дол. США на строк до 21.05.2014 року, а отже, банком був виконаний обовязок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені договором.
Згідно з п. 1.4. частини 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини 1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка у розмірі фіксованого відсотка що складає 14,25%.
Розрахунок відсотків: залишок заборгованості за кредитом помножується на відсоткову ставку за кредитом, отриманий результат ділиться на відповідну кількість днів (щоб дізнатися суму відсотків, нарахованих за один день) та помножується на кількість днів. Відсотки за кредитом нараховуються щодня.
Згідно з п. 3.1.1. ст. 3 частини 2 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Розрахунок пені: непогашена своєчасно сума кредиту помножується на 1% (один відсоток) помножується на кількість прострочених днів.
Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобовязання визнається правовідношенням, на підставі якого одна сторона - боржник зобовязується здійснити на користь другої сторони кредитора певні дії або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязань.
Як встановлено статтею 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1.9. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником чи/та майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.
21.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений договір застави №PCL-706/087/2008, за умовами якого ОСОБА_1 передала ЗАТ «ОТП Банк» в заставку - автомобіль TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов №JTNBK40K203038934, тип легковий седан В.
Відповідно до п. 6.2. договору застави, ст. 20 Закону України «Про заставу», позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.
Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Згідно п. 6.4 договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» воліє здійснити продаж предмету застави в порядку, встановленому ст. ст. 20 Закону України «Про заставу» відповідно до якої, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Договором застави передбачений спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою, оскільки це є єдиним способом задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № CL-507-706/087/2008.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю відповідач порушив прийняті ним на себе зобов'язання, встановлені в кредитному договорі.
Відповідно до змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 226, 28, 373 ЦПК України, ст. ст.258, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054, 1055 ЦК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв