Ухвала

іменем україни

9 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення суми вкладу та процентів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 липня 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») було укладено договір № SAMDN1178 (вклад «Стандарт на 12 мес.»), відповідно до умов якого вона передала відповідачу грошові кошти у сумі 200 тис. грн. для розміщення на депозитному вкладі строком до 22 липня 2014 року включно з нарахуванням 18 % річних.

22 липня 2015 року нею було направлено лист на адресу ПАТ КБ «Приватбанк», в якому вона просила повернути суму вкладу та нараховані на нього відсотки, проте відповідач кошти їй не повернув. При цьому у відповіді на її лист відповідач зазначив, що депозит було відкрито на території Автономної Республіки Крим, однак відповідно до постанови Правління Національного банку України від 6 травня 2014 року № 260 ПАТ КБ «Приватбанк» припинило свою діяльність у Автономній Республіці Крим.

У зв'язку з цим позивач просила стягнути з відповідача 278 480 грн за договором депозитного вкладу № SAMDN1178.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором депозитного вкладу від 22 липня 2013 року № SAMDN1178 (вклад «Стандарт на 12 мес.») у розмірі 278 480 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За вимогами статей 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Указані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що остання не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності грошових коштів на відповідних банківських рахунках, відкритих на її ім'я у ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому суд вважав, що таким доказом не може бути і надана позивачем ксерокопія договору про депозитний вклад від 22 липня 2013 року № SAMDN1178.

Однак такий висновок суду є передчасним.

Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд у порушення вимог статей 10, 212, 303 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, не роз'яснив позивачу наслідки недолучення до матеріалів справи оригіналу договору про депозитний вклад від 22 липня 2013 року № SAMDN1178 та інших доказів на підтвердження заявлених нею вимог; не вжив належних процесуальних заходів щодо витребування цих доказів, зокрема, оригіналу договору про депозитний вклад від 22 липня 2013 року № SAMDN1178 у ПАТ КБ «Приватбанк», не зобов'язав останнього надати розрахунок за вкладом про рух коштів на цьому рахунку. Не з'ясувавши цих обставин у справі, які мають суттєве значення для вирішення цього спору, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді: