Справа № 640/4216/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

06 червня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря Пічугіної А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 3611 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач мешкає у квартирі АДРЕСА_1 і є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку №423745. Зазначив, що відповідач не сплачував повному обсязі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1808,27 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 957 грн. 06 коп., суми індексу інфляції у розмірі 766,60 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 79,07 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутністю та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач в судове засіданні не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач мешкає у квартирі АДРЕСА_1 і є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надає позивач.

Обовязок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі і за послуги водопостачання та водовідведення, передбачений ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно розрахунку заборгованості, через несплату за відповідачем виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1808,27 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 957 грн. 06 коп. (а.с.8-10).

Доказів, які спростовують вищезазначену суму заборгованості відповідач до суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові

норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, звертаючись з позовом до суду, позивач просив суд стягнути з відповідача на їх користь суми індексу інфляції у розмірі 766,60 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 79,07 грн.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 7.2.3 норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені судом касаційної інстанції в судовому рішенні від 23 березня 2011 року, яке надано комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 625 ЦК України в подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, а також у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі №6-68цс12, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із вищезазначеним, суд вважає вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми 3% річних та інфляційних витрат обґрунтованими та погоджується із їх розмірами, які вирахував позивач відповідно до розрахунку (а.с.11-14).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяв про застосування строків позовної давності відповідачем не подано.

Оскільки ухвалою суду позивачу було відстрочено сплату судового збору до розгляду цивільної справи по суті, то відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 64, 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 257, 267, 526, 541, 610, 625 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 60, 74, 76, 88, 169, 197 ч.2, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1808,27 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 957 грн. 06 коп., суми індексу інфляції у розмірі 766,60 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 79,07 грн., що загалом складає 3611 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь держави у розмірі 1378 грн. на наступний рахунок: отримувач коштів: Управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача: 37999675, банк отримувача: ГУДКСУ в Харківській обл., МФО: 851011, рахунок отримувача:0004, код класифікації доходів бюджету: 22030001, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова ЄДРПОУ суду: 02893746, *;101* ІПН платника.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідачу, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення складено в єдиному екземплярі в нарадчий кімнаті.

Суддя Якуша Н.В.