АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 758/3683/15-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Супрун Г.Б.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/9528/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4., в якому просило солідарно стягнути з відповідачів 132619 грн 08 к. заборгованості за кредитним договором №IKAPNABG.233553.001 від 02 квітня 2014 року, яка складається із: поточної заборгованості по тілу кредиту - 97492 грн 16., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 9268 грн 59 к., поточної заборгованості за процентами - 1859 грн, простроченої заборгованості за процентами - 14541 грн 31 к, пені - 9458 грн 02 к., посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору та не повернення коштів у повному обсязі

Заочним Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_3, ОСОБА_4.про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4. на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором №IKAPNABG.233553.001 від 02 квітня 2014 року у розмірі 132619 грн 08 к., яка складається із: поточної заборгованості по тілу кредиту - 97492 грн 16 к., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 9268 грн 59 к., поточної заборгованості за процентами - 1859 грн 00 к., простроченої заборгованості за процентами - 14541 грн 31 к., пені - 9458 грн 02 к.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у дохід держави судовий збір у сумі 1326 грн 19 к.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» відмовити у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено походження та правомірність нарахування неустойки, та не було зроблено належного аналізу розрахункам заборгованості, які наданні позивачем.

Сторони у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 квітня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №IKAPNABG.233553.001 відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти позичальнику у тимчасове платне користування у розмірі 108004 грн 43 к. терміном до 01 квітня 2019 року зі сплатою 18,99 % річних та періодом оплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-те число кожного місяця.

У п. 6.1 кредитного договору сторони погодили, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі 36 % річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 6.3 кредитного договору сторони погодили, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором №IKAPNABG.233553.001 від 02 квітня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» боржником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_4. укладено договір поруки №РХ029031.233555.001 від 02 квітня 2014 року, відповідно до умов якого, поручитель відповідає перед кредитором за виконанням зобов'язань за вказаним кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справ та встановлено судом, що ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитною угодою №РХ029031.233555.001 від 02 квітня 2014 року ОСОБА_3 внесено останній платіж 24 травня 2014 року у сумі 3000 грн з яких: 1243 грн 68 к. - погашення основного боргу; 1665 грн 08 к. - погашені відсотки; 91 грн 24 к. погашення пені.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала у зв'язку з чим станом на 06 лютого 2015 року виникла заборгованість, у сумі 132619 грн 08 к., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту - 97492 грн 16 к., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 9268 грн 59 к., заборгованість за процентами в розмірі 1859 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 14541 грн 31 к.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.549 ЦПK України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого зобов'язання.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_3 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №РХ029031.233555.001 від 02 квітня 2014 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, який перевірений колегією суддів. Також необхідно зазначити, що стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів, які б ставили б під сумнів розрахунок позивача.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта про те, що нарахована неустойка у вигляді пені, яку просив стягнути позивач у своєму позові відрізняється від суми, яка була вказана в досудовій вимозі з огляду на таке.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії вимоги сплати №2532 від 09 лютого 2015 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» вимагав повернути заборгованість станом на 05 лютого 2015 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 97492 грн 16 к.; простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 9268 грн. 59 к.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1807 грн 58 к.; простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14532 грн 04 к. та пені в розмірі 9385 грн 31 к., а відповідно до розрахунку доданого до позовної заяви позивачем нараховувалась пеня за період з 12 червня 2014 року по 06 лютого 2015 року.

Отже перевіривши розрахунок заборгованості в частині стягнення пені колегія суддів також вважає його правильним.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції і також не спростовують.

Проте, вирішивши правильно спір по суті, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання про розподіл судових витрат, стягнувши в дохід держави судовий збір в розмірі 1326 грн 19 к. солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4., оскіьки ст.88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної суми чи відхиленої вимоги.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року в частині стягнення понесених позивачем судових витрат солідарно із відповідачів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з кожного з відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 663 грн. 09 к. з кожного, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року-частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер -НОМЕР_2) у дохід держави судовий збір у сумі по 663 грн 09 к. з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: