НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/248/16
№ 2/183/866/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника позивача Коверко І.С., представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпротурист» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

встановив:

позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з ОСОБА_3 (надалі - відповідач, ОСОБА_3): грошові кошти, витрачені Приватним акціонерним товариством «Дніпротурист» (надалі - ПрАТ «Дніпротурист», Товариство, позивач) на відправку поштової кореспонденції акціонерам товариства, на загальну суму 798,06 грн.; інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 23,15 грн. за фактичну кількість днів прострочення сплати грошових коштів; суму трьох відсотків річних за фактичну кількість днів прострочення сплати грошових коштів у розмірі 13,12 грн.; пеню у розмірі 96,20 грн. за фактичну кількість днів прострочення сплати грошових коштів; судові витрати по справі.

Позов з посиланням на норми ст.7 Закону України «Про акціонерні товариства», ст.ст.509, 526, 549, 599, 610, 612, 615, 625 ЦК України обґрунтовано тим, що за повідомленням відповідача про намір здійснити продаж належних йому акцій Товариства, позивачем вчинено дії, передбачені законодавством по повідомленню інших учасників Товариства про намір відчуження акцій відповідачем, в результаті чого позивачем понесені витрати на відправку повідомлень акціонерам, які відповідач в добровільному порядку та у встановлений строк компенсувати позивачу відмовляється та що змусило позивача звернутися з позовом до суду, нарахувати інфляційні збитки, 3% річних та пеню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що після отримання повідомлення відповідача про намір продати акції відповідача Товариством було направлено іншим акціонерам Товариства повідомлення про намір відчуження акцій. Поштові витрати компенсовані товариством уповноваженій особі товариства, яка за допомогою засобу поштового зв`язку за вказівкою керівника товариства здійснила направлення повідомлення акціонерам. Під час направлення поштової кореспонденції акціонерам уповноваженою особою витрачено грошові кошти на поштові марки та формування списку згрупованих поштових відправлень. В наступному позивачем направлено відповідачу повідомлення про необхідність оплати поштових витрат, отримане відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Вказала на відсутність підстав для відшкодування позивачу вартості поштових витрат, оскільки позивачем належними доказами не підтверджено розмір понесених витрат. В доказах, наданих позивачем відсутня інформація про те, що саме позивачем направлено поштову кореспонденцію, відсутні підписи посадових осіб Товариства, відтиску печатки позивача в списках згрупованих поштових відправлень. Відсутні належні та допустимі докази отримання уповноваженою особою позивача грошових коштів для направлення поштової кореспонденції, крім того, позивачем понесені необґрунтовані витрати на складання службовими особами відділення поштового зв`язку списку згрупованих поштових відправлень, які не підлягають компенсації. Не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зв`язку понесених витрат із повідомленням відповідача про намір продати акції, оскільки позивачем не враховано, що відповідач в поданій пропозиції вказував про намір продати акції та прохав про надання йому розрахунку витрат, які б могли бути понесені на відправку поштової кореспонденції, а не про вчинення дій з повідомлення акціонерів про намір продажу акцій. Крім того позивачем безпідставно нараховано штрафні санкції та пеню, оскільки нарахування пені не передбачено ані договором ані законом, відповідачу позивачем не залишено достатньо часу для самостійного погашення витрат. Крім того, позивачем безпідставно направлено повідомлення про намір продажу акцій акціонерам, що мають прості іменні акції. Вказала на наявність підстав для проведення взаємозаліку вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.7 Закону України «Про акціонерні товариства», акціонери публічного акціонерного товариства можуть відчужувати належні їм акції без згоди інших акціонерів товариства. Переважне право акціонерів приватного акціонерного товариства на придбання акцій цього товариства, що пропонуються їх власником до відчуження третій особі, може бути передбачено статутом акціонерного товариства, якщо станом на дату прийняття такого рішення кількість акціонерів не перевищує 100 осіб. У разі якщо статутом приватного акціонерного товариства передбачено переважне право його акціонерів на купівлю акцій, що пропонуються їх власником до продажу третій особі, таке переважне право реалізовується відповідно до частин третьої - шостої цієї статті. Порядок реалізації переважного права акціонерів на придбання акцій приватного акціонерного товариства, що пропонуються їх власником до відчуження (крім продажу) третій особі, встановлюється статутом такого товариства. Строк переважного права, передбачений статутом товариства, не може бути меншим ніж 20 днів з дня отримання товариством відповідного повідомлення.

Як вбачається з наданої суду копії статуту ПрАТ «Дніпротурист» /а.с.35-66/, пунктами 4.7-4.10 передбачено переважне право акціонерів на придбання акцій приватного акціонерного товариства. Визначено, що при бажанні продати свої акції акціонер Товариства зобов`язаний в першу чергу запропонувати такі акції Товариству, чи іншим акціонерам.

Судом встановлено, що 31 липня 2015 року за вх. № 133 ПрАТ «Дніпротурист» отримано пропозицію акціонера товариства - ОСОБА_3, в якій відповідач посилаючись на норми ст.7 Закону України «Про акціонерні товариства», п.п.4.6-4.8 Статуту Товариства повідомив позивача про намір продажу належних йому простих іменних акцій Товариства у кількості 45000 шт. номінальною вартістю 10,00 грн. з ціновою пропозицією 4500000,00 грн. за пакет акцій, що відповідає 100,00 грн. за акцію з умовами продажу переоформлення права власності на акції шляхом укладення договору купівлі-продажу акцій з оплатою всієї ціни пакету акцій в день укладення договору. Останній абзац пропозиції відповідача містить прохання повідомити ОСОБА_3 особисто про суму коштів, необхідну для надсилання повідомлень, для внесення ним відповідної суми на рахунок Товариства (або готівкою в касу) та протягом 2-х робочих днів направити копії повідомлення всім іншим акціонерам Товариства /а.с.10/.

04 серпня 2015 року позивачем за допомогою відділення поштового зв`язку здійснено направлення акціонерам Товариства пропозицію акціонера товариства - ОСОБА_3 про намір продажу акцій /а.с.24, 25, 26, 31, 32/. При цьому, понесені витрати на придбання поштових марок на суму 707,00 грн., на формування списків згрупованих поштових відправлень на суму 23,92 грн. /а.с.27, 28, 29/, направлення цінних листів власникам простих іменних акцій в розмірі 67,14 грн. /а.с.30, 33/. Загальна сума понесених витрат становить 798,06 грн.

05 серпня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 позивачем засобами поштового зв`язку направлено відповідачу листи із пропозицією відшкодування коштів, витрачених на відправку поштової кореспонденції. Означені листи повернуті поштою позивачу із відміткою відділення поштового зв`язку про причини повернення: за закінченням терміну зберігання /а.с.11-18/.

29 вересня 2015 року позивачем відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 направлено лист із пропозицією відшкодування коштів, витрачених на відправку поштової кореспонденції в розмірі 798,06 грн., отриманий відповідачем 01 жовтня 2015 року /а.с.19-23/ та залишений останнім без відповіді.

Внаслідок невиконання відповідачем обов`язку по своєчасному відшкодуванню витрат, пов`язаних із повідомленням інших акціонерів, позивачем за період з 09 жовтня 2015 року по 25 квітня 2016 року нараховано відповідачу пеню у розмірі 92,60 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 23,15 грн. за фактичну кількість днів прострочення сплати грошових коштів; суму трьох відсотків річних за фактичну кількість днів прострочення сплати грошових коштів у розмірі 13,12 грн.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Ст.14 ЦК України встановлює, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 4 статті 7 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонер приватного акціонерного товариства, який має намір продати свої акції третій особі, зобов'язаний письмово повідомити про це решту акціонерів товариства із зазначенням ціни та інших умов продажу акцій. Повідомлення акціонерів товариства здійснюється через товариство. Після отримання письмового повідомлення від акціонера, який має намір продати свої акції третій особі, товариство зобов'язане протягом двох робочих днів направити копії повідомлення всім іншим акціонерам товариства. Якщо інше не передбачено статутом товариства, повідомлення акціонерів товариства здійснюється за рахунок акціонера, який має намір продати свої акції.

З отриманої судом копії статуту позивача не вбачається встановлення окремого порядку відшкодування витрат, пов`язаних з повідомленням акціонерів Товариства про намір акціонера продати свої акції третім особам, відтак суд приходить до висновку, що саме на акціонера, який повідомив Товариство про намір продажу акцій ПрАТ «Дніпротурист», надіслав пропозицію з продажу акцій нормами чинного законодавства покладається обов`язок по відшкодуванню витрат на повідомлення інших акціонерів. І виникає цей обов`язок після направлення відповідної пропозиції Товариству. Позивачем до суду надано належні докази на підтвердження оплати вартості понесених витрат на направлення пропозиції уповноваженою особою позивача, компенсації уповноваженій особі вартості оплати, не містять доказів неправомірності дій уповноваженої особи позивача під час вчинення дій з направлення засобами поштового зв`язку пропозиції, матеріали справи не містять доказів відшкодування відповідачем позивачу понесених витрат, а відтак - вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язані з повідомленням акціонерів в сумі 798,06 грн. є обґрунтованими та правомірними.

Вирішуючи питання про неналежність поданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат, суд виходить з наступного.

У відповідності до п.п.66 - 68 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», у разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку. До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності). Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Докази на підтвердження того, що витрати, пов`язані із складанням списку згрупованих поштових відправлень не входять до суми витрат, пов`язаних із повідомлення акціонерів товариства про намір акціонера продати свої акції третім особам, того, що означені витрати позивачем фактично не понесені суду не подано, а отже суд визнає означені докази належними та допустимими.

При цьому, суд також не може визнати означені докази недопустимими через відсутність в поданих документах вказівки на особу відправника, підпису відповідального працівника цієї особи, підписів керівника та головного бухгалтера, оскільки матеріалами справи підтверджено факт прийняття уповноваженою особою відділення поштового зв`язку списку згрупованих поштових відправлень, про що свідчить відмітка на примірнику списків, наявних у позивача, фіскальні чеки ЦПЗ № 1 «Укрпошта».

При цьому, з огляду на положення ч.4 ст.7 Закону України «Про акціонерні товариства», суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача про вихід позивача за межі його компетенції під час повідомлення інших акціонерів про намір відповідача продати акції третім особам після отримання пропозиції з огляду на зміст поданої відповідачем пропозиції, оскільки дії ПрАТ після отримання пропозиції з продажу акцій в частині обов`язку повідомлення інших акціонерів товариства регламентовані статутом ПрАТ та нормою означеного Закону, встановлюють обов`язковість зазначених дій без попереднього повідомлення учасника, що надіслав пропозицію з продажу про суму вартості можливих витрат на повідомлення.

Вирішуючи питання про застосування до спірних правовідносин положень ст.ст.ст.549, 625 ЦК України, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України, визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежну виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ч.2 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таки обставин, оскільки матеріалами справи підтверджено вручення відповідачу вимоги позивача про необхідність погашення витрат 01 жовтня 2015 року, невиконання вимоги протягом 7 днів після отримання вимоги, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з 09 жовтня 2015 року є правомірним.

При цьому, перевіривши розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат, наведений в позовній заяві, суд вважає його вірним та обґрунтованим, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Водночас, у відповідності до положень ст.ст.546, 547, 548 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Ст.549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем суду не надано договору, укладеного між сторонами про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки у разі невиконання акціонером обов`язку з відшкодування витрат, пов`язаних з повідомленням акціонерів. Нормами законодавства застосування до означених правовідносин неустойки також не передбачено, а отже - підстав для нарахування пені суд не вбачає, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Дніпротурист» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (код РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпротурист» (РНОКПП 02650191) витрати, пов`язані з повідомленням акціонерів в сумі 798,06 грн., 23,15 грн. інфляційних втрат та суму 3% річних в розмірі 31,12 грн., а всього - суму в розмірі 852 (вісімсот п`ятдесят дві) гривні 33 копійки.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (код РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпротурист» (РНОКПП 02650191) судовий збір в розмірі 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 24 травня 2016 року.

Суддя Д.О. Парфьонов