Номер провадження: 22-ц/785/7493/16
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, тертя особа державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Людмила Василівна про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, тертя особа державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, який був батьком позивача.

Після його смерті залишилось наступне спадкове майно - 1/2 квартири АДРЕСА_2. Друга частина квартири належала його дружині ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 У зв'язку з тим, що останні роки ОСОБА_7 проживав з мачухою позивача, з якою він мав неприязні відносини, вони рідко бачилися. Крім того, з початку березня 2015 року позивач проживав зі своєю родиною в с. Підгір'я Первомайського району Миколаївської області, з початком заморозків у середині листопада 2015 року вони повернулися у місто.

Інформацію про смерть батька позивач отримав тільки наприкінці листопада 2015 року.

Так, 27.11.2015 року він звернувся до ЖБК „Центральний-10", управляючу компанію будинку, де мешкав його батько. Там він отримав інформацію, що його батько помер. Також позивачу стало відомо, що 26.11.2015 року спадкоємці дружини батька ОСОБА_8 відкрили у Сьомої одеської державної нотаріальної конторі спадкову справу на її частку квартири АДРЕСА_2.

30.11.2015 року позивач власноруч склав у цієї конторі заяву про прийняття спадщини за своїм батьком.

03.12.2015 року позивач отримав листа від Державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. за №4920/01-16, в якому йому було вказано на пропущення строку на подачу заяви для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини був пропущений випадково у зв'язку з тим, що позивач, як вже вказано вище, мешкав за межами м. Одеси у іншій області та не мав можливість спілкуватися з батьком. Крім того, дружина покійного - ОСОБА_8 не дозволяла ОСОБА_7 бачитися чи іншим чином спілкуватися зі своїм сином. Саме через це було пропущено строк на звернення за прийняттям спадщини.

За викладених обставин позивач просив визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини та визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмволяючи у задоволенні позову суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, від 26.04.2015 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщину на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, від 10.09.1982 року, зареєстрованим Приморським РАЦС м.Одеси, актовий запис 914.

Згідно довідки наданої ЖСК «Центральний-10» від 27.11.2015 року, за адресою АДРЕСА_2, проживали та були зареєстровані ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.07.2016 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби ОМУЮ.

Згідно листа Сьомої Одеської нотаріальної контори №587/02-14, ОСОБА_8 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, але не оформила своїх спадкових прав у зв'язку зі смертю.З заявою про прийняття спадщини до майна ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся її онук -ОСОБА_5, спадкоємцем якої він є в зв'язку з тим, що його батько (син спадкодавця) - ОСОБА_9, помер ІНФОРМАЦІЯ_7, на підставі вищезазначеної заяви заведена спадкова справа № 704/2015.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, від 05.08.1960 року виданого Ленинським РАЦС м.Одеси ОСОБА_7 є батьком позивача ОСОБА_2

Як вбачається з листа Сьомої Одеської нотаріальної контори № 4920/01-16 позивачу роз'яснено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини до майна ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, передбачений ст. 1270 Цивільного кодексу України, закінчився «25» жовтня 2015 року. В зазначений строк позивач не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Таким чином позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини і згідно ст. 1272 ЦПК України, позивач вважаєтесь таким, що не прийняв спадщину.

Позивач та його представник надали суду інформацію про те, що позивачем строк для прийняття спадщини був пропущений випадково у зв'язку з тим, що він мешкав за межами міста Одеси у іншій області та не мав можливість спілкуватися з батьком. Крім того, дружина покійного - ОСОБА_8 не дозволяла ОСОБА_7 бачитися чи іншим чином спілкуватися зі своїм сином. Про смерть батька ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачу стало відомо лише у листопаді 2015 року, саме через це було пропущено строк на звернення за прийняттям спадщини.

Свідоки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснили, що відносини між позивачем та його покійним батьком були добрі, позивач постійно йому допомагав продуктами, про смерть батька позивач дізнався лише у листопаді 2015 року.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день

відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. З ст. 1222. ч.І ст. 1220. ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачу було відмовлено у прийняті заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті батька, в звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.З ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви ці обставини визнані судом поважними.

Листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» В ССУ роз'яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд обгрунтовано не визнав поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини,необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій. шо свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подання заяви до нотаріально контори виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Така практика узгоджується із правовою позицією, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року у справі № 6-167цс12.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України (254к/96-ВР). статті 10 ч. З та стаття 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 59 ч. 2 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд обгрунтовано вважав, що викладені у позовній заяві причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними з огляду на те, що місце проживання позивача зареєстроване у законному порядку є АДРЕСА_1,.доказів проживання позивача за межами Одеси суду не надано, покази свідків щодо відносин позивача та його батька не відповідають дійсності оскільки на протязі тривалого часу позивач не підтримував стосунки з батьком про що свідчить його необізнаність про смерть остатнього. Інших доказів, які б підтверджували поважність причин, які не дали змоги йому впродовж шести місяців з часу відкриття спадщині звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, або направити цю заяву поштою не було надано, тому в задоволенні позову слід відмовити.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильну оцінку судом доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, порушення норм матеріального та процесуального права, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

І.А. Артеменко