У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, внесення змін у свідоцтво про право на спадщину шляхом видачі нового свідоцтва та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона являється спадкоємцем на підставі заповіту після смерті чоловіка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач своєчасно звернулась до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак в повному обсязі спадщину не прийняла, оскільки в нотаріальну контору із заявами про прийняття обов'язкової частки у спадщині звернулись діти спадкодавця від першого шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як спадкоємці першої черги за законом. В подальшому нотаріусом їм було видано свідоцтва про право на спадщину від 07 березня 2012 року на 1/6 частину усього спадкового майна кожному.

Позивач також зазначала, що ОСОБА_4 в 2006 році, внаслідок наїзду на нього автомобілем, отримав тяжкі тілесні ушкодження з переломом, що позбавило його можливості пересуватися до моменту смерті у 2011 році.

Оскільки, діти спадкодавця ОСОБА_4 ухилялися від надання допомоги батьку, який через похилий вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, вважає що вони не набули свого права на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та підлягають усуненню від права на спадкування, а тому просила позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року у позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, від права на спадкування, як спадкоємців першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 березня 2012 року, що видані ОСОБА_3 та ОСОБА_6 державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, кожному на 1/6 частину спадкового майна, що складалося із: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки, площею 0,0656 га, кадастровий номер: НОМЕР_5, яка розташована в урочищі «Голоско» на території Львівської міської ради; грошових вкладів, що знаходилися у відділенні Ощадного банку №6319/043 м. Львова на рахунках № НОМЕР_1 (7996,55 грн), № НОМЕР_6 (22828,45 грн), № НОМЕР_2 (0,52 грн), № НОМЕР_4 (2,04 грн), № НОМЕР_3 (50,64 грн).

Визнано за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на 1/3 частину спадкового майна, яке складається з: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки, площею 0,0656 га, кадастровий номер: НОМЕР_5, яка розташована в урочищі «Голоско» на території Львівської міської ради; грошових вкладів, що знаходилися у відділенні Ощадного банку № 6319/043 м. Львова на рахунках № НОМЕР_1 (7996,55 грн), № НОМЕР_6 (22828,45 грн.), № НОМЕР_2 (0,52 грн), № НОМЕР_4 (2,04 грн), № НОМЕР_3 (50,64 грн). В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року та залишення в силі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ухилялися від обов'язку надання допомоги покійному спадкодавцю ОСОБА_4, який в силу безпорадного стану через похилий вік та тяжку хворобу, потребував догляду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що районним судом, в порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212, 214 ЦПК, не надано належної оцінки фактичним обставинам справи в результаті чого помилково зроблено висновок про усунення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від права на спадкування, як спадкодавців першої черги за законом.

Крім того, судом першої інстанції вирішено питання про права та обов'язки особи, яка не була учасником процесу та не залучено правонаступника ОСОБА_5 - сторони у справі, що померла.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та дійшов вірного висновку про скасування рішення районного суду та відмову у задоволенні позовних вимог, з указаних вище підстав.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова