Справа №720/1836/16-ц
Провадження: 2/720/905/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.

сторін по справі: позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, суд,-

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що 30 липня 2008 року помер спадкодавець ОСОБА_4.

На день його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку розташованого в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області по пров. Суворова, 15.

Станом на 1990-1991 роки вказане домоволодіння відносилося до категорії робочих дворів, та в ньому на той період часу проживали та були прописані: голова двору - ОСОБА_4, дружина - ОСОБА_1 та донька - ОСОБА_5.

Вказаний житловий будинок та належні до нього споруди були побудовані подружжям під час їх перебування в шлюбі, а тому відповідно до ст.. 22 Кодексу України про шлюб та сім`ю, є спільною сумісною власністю подружжя.

Після смерті ОСОБА_4 спадщина відклилась на ? частку житлового будинку розташованого в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області по пров. Суворова, 15.

Спадкоємцями першої черги за законом являється дружина та діти спадкодавця, які своєчасно звернулися з відповідними заявами до державного нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори, про прийняття спадку.

Спадщина між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була поділена відповідно до договору про розподіл спадщини від 16.09.2016 року, однак спірний житловий будинок до цього договору не був включений оскільки не було правовстановлюючих документів.

16.09.2016 року державний нотаріус виніс постанову, про відмову в вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні документи які б підтверджували право власність на вищевказане домоволодіння.

Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе, у звязку з чим змушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Так як відповідачка не претендує на вищевказаний житловий будинок, позивачі просить суд визнати за ними право власність по ? частки будинковолодіння розташованого по пров. Суворова № 15 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області після смерті 30.07.2008 року ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Просять суд позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, додатково суду пояснила, що після смерті батька ОСОБА_4 вона своєчасно прийняла спадщину, що складається з земельної ділянки загальною площею 1,0831 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку розташованого по вул.. Молдавська, 4 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, а отже на свою частку в спірному житловому будинку по вул.. Суворова, 15 в с. Маршинці Новоселицького району вона не претендує.

Суд вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст.. 60 ЦПК України кожна, сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по пров. Суворова, 15 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області відносилося до категорії робочого двору та в період з 01.07.1990 року по 15.04.1991 року в ньому проживали: голова двору - ОСОБА_4, дружина - ОСОБА_1 та донька - ОСОБА_5, що підтверджується довідкою № 1083 видана Маршинецькою сільською радою Новоселицького району 05.10.2016 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження від 13.06.1964 року зроблено відповідний запис за № 163, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЖФ № 044524.

Відповідно до ст.. 22 «Кодексу України про шлюб та сім`ю», майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном».

Так як вказане домоволодіння було побудоване подружжям під час шлюбу на підставі вищевказаної статті суд вважає, що домогосподарство по пров. Суворова, 15 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області належало: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності у рівних частках, а саме кожному з них належало по 1/2 частки зазначеного житлового будинку.

Голова двору ОСОБА_4 помер 30 липня 2008 року у віці 68 років , про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-МИ № 053851 від 01 серпня 2008 року за актовим записом № 51 видане виконкомом Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.

Після його смерті спадщина відкрилась в цілому на житловий будинок, що розташований по вул.. Молдавська, 4 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, земельних ділянок площею 1,0831 га, 0,6134 га, 0,3289 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, права на майновий пай та на ? часку домогосподарство по пров. Суворова, 15 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Так як заповіту спадкодавець не складав то відповідно до ст. 1261 ЦК України 2003 р. : «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки».

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 являється: дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження серії І-МИ № 264978 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження серії І-КА № 001343 від 20.06.1967 року, яка після реєстрації шлюбу поміняла прізвище на чоловіка «Цуканова».

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємці першої черги за законом маючи намір прийняти спадщину подали до Новоселицької державної нотаріальної контори заяви за № 93-95 про прийняття спадщини після смерті 30.07.2008 року ОСОБА_4.

Як вбачається із спадкової справи № 58/09 заведена 22.01.2009 року спадкоємці уклали між собою договір про розподіл спадщини від 16.09.2016 року згідно якого:

- у власність ОСОБА_7 переходить земельна ділянка площею 1,0831 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Маршинецької сільської ради та житловий будинок, що розташований по вул.. Молдавська, 4 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області;

- у власність ОСОБА_1 права на майновий пай;

- у власність ОСОБА_2 переходить земельні ділянки площею 0,6134 га та 0,3289 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.

На підставі умов даного договору спадкоємцям було видано на руки свідоцтва про право на спадщину за законом.

Рішенням ІV сесії VІІ скликання № 07.10-04/16 виконкому Маршинецької сільської ради Новоселицького району «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 було передано у власність земельна ділянка загальною площею 0,2324 га, з яких 0,0894 га для будівництва та обслуговування житлового будинку а 0,1430 га для ведення особистого селянського господарства.

Потсановою нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори від 16.09.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по пров. Суворова, 15 в с. Маршинці Новоселицького району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З листа начальника Новоселицького КБТІ № 198 за ОСОБА_4 право приватної власності на нерухоме майно по пров. Суворова № 15. в с. Маршинці Новоселицького району не зареєстроване .

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виданого Новоселицьким КБТІ господарство пров. Суворова № 15. в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області складається з: житловий будинок літер А, гараж літер Б, літній кухні літер В, вбиральні літер Г, огорожі №2,3, вигрібної ями №4.

Суд проаналізувавши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позиція відповідачки ОСОБА_3, яка являється спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька, в частині визнання позову в повному обсязі та відмови від своєї обовязкової частки в спадщині на користь позивачів в житловому будинку по пров. Суворова, 15 в с. Маршинці Новоселицького району є неправомірною та такою що суперечить нормам ЦК України, з наступних правових підстав.

Частина 1 ст. 1273 ЦК України зазначає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, крім випадків, коли це не суперечить закону. Відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка ОСОБА_3 своєчасно прийняла спадщину після смерті батька, подавши до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, уклавши договорів про розподіл частки та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.09.2016 року.

А тому згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Суд вважає, що прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце стосовно всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитися. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

На підставі наведеного та враховуючи те, що право власності на житловий будинок по пров. Суворова, 15 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, земельна ділянка видана для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивачі та відповідачка своєчасно прийняли спадщину за законом про що свідчить заяви про прийняття спадщини поданих до нотаріальної контори, аналізуючи правові норми, суд дійшов висновку про визнання права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності по 1/6 частки в житловому будинку літер А, гараж літер Б, літній кухні літер В, вбиральні літер Г, огорожі №2,3, вигрібної ями №4 розташований по провул. Суворова 15 с. Маршинці, Новоселицького району Чернівецької області, після смерті 30 липня 2008 року ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст.10,58,59,60,61,208-218 ЦПК України, і на підставі ст..392, 1223, 1261,1268,1269,1270, 1272 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/6 частину в житловий будинок літер А, гараж літер Б, літній кухні літер В, вбиральні літер Г, огорожі №2,3, вигрібної ями №4, розташований по вул..Суворова 15 в с. Маршинці, Новоселицького району після смерті 30 липня 2008 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/6 частину в житловий будинок літер А, гараж літер Б, літній кухні літер В, вбиральні літер Г, огорожі №2,3, вигрібної ями №4, розташований по вул..Суворова 15 в с. Маршинці, Новоселицького району після смерті 30 липня 2008 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицький районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.