Справа № 462/4327/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання за нею право власності на квартиру №17 на вул. Любінська, 89 «А» у м. Львові в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.12.2015 року померла її матір ОСОБА_3, яка була членом житлово-будівельного кооперативу №46 і ще в 1982 році повністю виплатила за квартиру пайові внески, після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на спірну квартиру. ОСОБА_4, коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, їй було розяснено, що вона не може отримати таке, оскільки спадкодавець належним чином не зареєстрував належне їй право власності на частину квартири, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02.08.2016 року /а.с.24/ позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_5 у вирішенні позову покладається на рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу №290/2016, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що 10.12.2015 року померла матір позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 /а.с.9/, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №413293 від 10.12.2015 року /а.с.4/.

Згідно даних ордеру №575 від 21.07.1997 року, виданого виконкомом ОСОБА_2 міської ради депутатів трудящих /а.с.5/ ОСОБА_3 передано в користування квартиру №17 на вул. Любінська, 89 «А» у м. Львові.

Також встановлено, що ОСОБА_3 була членом житлово-будівельного кооперативу №46, в будинку якого їй належала квартира №17 на вул. Любінська, 89 «А» у м. Львові /а.с.10/, за яку вона повністю внесла пайовий внесок у 1982 році /а.с.13/, але права власності на таку не зареєструвала.

Між тим, згідно довідки Обласного комунального підприємства ОСОБА_2 обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № /6546 від 26.05.2016 року дані про реєстрацію квартири №17 на вул. Любінська, 89 «А» у м. Львові відсутні /довідка в матеріалах спадкової справи/.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 року № 9 в редакції від 25 травня 2008 року (п. 5-1) визначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем згідно складеного нею заповіту від 10.06.2013 року є донька ОСОБА_1 /а.с.12/ та до дня смерті проживала і була зареєстрована у квартирі №17 на вул. Любінська, 89 «А» у м. Львові /а.с.13/.

Згідно ст.1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як встановлено, позивач звернулася у строк та у встановленому законом порядку до державного нотаріуса Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, щодо спадкування належної ОСОБА_3 квартири №17 на вул. Любінська, 89 «А» у м. Львові, то нотаріусом позивачу було розяснено, що право власності спадкоємцем не було зареєстровано, відтак відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно документи /а.с.4/.

Згідно матеріалів спадкової справи №290/2016 від 10.12.2015 року ніхто, окрім позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертався.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 як матір померлої ОСОБА_3 та як спадкоємець за заповітом після її смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на належну спадкодавцю квартиру №17 на вул. Любінська, 89 «А» у м. Львові, а тому суд приходить до переконання, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на квартиру №17 на вул. Любінська, 89 «А» у м. Львові в порядку спадкування за заповітом.

З огляду на те, що представник позивача просила усі судові витрати залишити за нею, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволення позову з відповідача понесені судові витрати.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.1216-1219, 1223, 1258-1261 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 «А» у м. Львові в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 10 грудня 2015 року

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський