Справа № 635/3135/16-ц
Провадження № 2/635/1687/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в пгт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просила визнати за нею право власності на ять визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 38,00 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», гаражом літ. «В», вбиральнею літ. «Г», літнім душем літ. «Д», огорожею №1,2, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лизогубівка, вул. Шкільна, 43 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 03 вересня 2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що з 23 червня 1973 року вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, дітей подружжя не мало. 03 вересня 2015 року останній помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який належав ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 29 червня 1991 року. Позивач спадщину після смерті чоловіка прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкові права не має можливості, оскільки право власності на спірний будинок зареєстроване у встановленому законом порядку не було.

Представник позивача ОСОБА_6, яка діє на підставі договорі про надання правової допомоги, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, суду надана заява за підписом Лизогубівського сільського голови ОСОБА_7, якою останній просить розглянути справу у відсутність представника Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №39 від 23 березня 2016 року, право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м., сарай літ. «Б», вбиральню літ. «Г», літній душ літ. «Д» та огорожу №1,2, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лизогубівка, вул. Шкільна, 43 зареєстрований в цілому за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Харківської районної ради народних депутатів 20 лютого 1991 року.

Згідно договору дарування житлового будинку від 29 липня 1991 року, посвідченого 29 липня 1991 року головою виконавчого комітету Лизогубівської радни народних депутатів ОСОБА_9, ОСОБА_8 подарувала зазначений будинок сину ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості не проводилася. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою відповідного комітету відповідної сільської ради.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно знаказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лизогубівка, вул. Шкільна, 43, однак не встиг зареєструвати право власності на зазначений будинок, оскільки помер.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №505578 від 07 вересня 2015 року, ОСОБА_5 помер 03 вересня 2015 року, актовий запис №31.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку, який, як вбачається зі змісту технічного паспорту на домоволодіння №43 по вул. Шкільній в с. Лизогубівка Харківського району Харківської області, виданого станом на 14 березня 2016 року, складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 38,00 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. та господарських будівель і споруд: сарая літ. «Б», гаража літ. «В», вбиральні літ. «Г», літнього душа літ. «Д», огорож №1,2

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є його дружина ОСОБА_3 (свідоцтво про одруження серії ІІ-АБ №240673 від 02 жовтня 1974 року. Відповідно до листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №614/01-16 від 26 квітня 2016 року

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 06 квітня 2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкоємства після смерті ОСОБА_5, померлого 03 вересня 2015 року у звязку з тим, що право власності за останнім не зареєстроване.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №614/01-16 від 26 квітня 2016 року, єдиний, хто звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого 03 вересня 2015 року, була його дружина ОСОБА_3, яка на день звернення мешкала за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лизогубівка, вул. Шкільна, 43, її заява прийнята нотаріусом 23 лютого 2016 року та зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №124, спадкова справа №45/2016, інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_5, прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, не отримала свідоцтво про право на спадщину у звязку з тим, що право власності за померлим на вищевказаний будинок не зареєстроване.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 38,00 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», гаражом літ. «В», вбиральнею літ. «Г», літнім душем літ. «Д», огорожею №1,2, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лизогубівка, вул. Шкільна, 43 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 03 вересня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: