РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1035/16-ц

16 серпня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Олійник П. В.

розглянувши в м.Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 в якому просить розірвати шлюбу між нею та відповідачем, який було зареєстровано 20.11.2009 року Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис №13, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Ступницька», та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з»явилась, скерувала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з»явився, скерував до суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, обєктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.11.2009 року Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, про що складено актовий запис №13. Від подружнього життя сторони дітей не мають.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Судом встановлено, що позивач та відповідач не проживають як сім'я протягом тривалого часу, вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, сторони не бажають надалі проживати разом однією сім'єю, примирення є неможливим.

Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. ОСОБА_3 про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України).

Згідно зіст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає.

Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне.

Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище "Ступницька", що узгоджується з приписами статті 113 СК України.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем подано квитанцію прибуткового касового ордеру №196 про отримання представником, адвокатом ОСОБА_4 250 грн., як оплату за надану правову допомогу, які просила стягнути з відповідача.

Вказані відносини регулюються також Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року. Згідно статті 1 зазначеного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у сумі 250 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 105, 110-112, 113 СК України, ст. 10, 11, 61, 174, 197, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 Сергіївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 листопада 2009 року Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, за актовим записом №13 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити «Ступницька».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 250 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5