УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннед Україна», третя особа ОСОБА_7 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннед Україна» на рішення апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 07 квітня 2014 року по вул. Жовтневій у м. Обухові Київської області сталася ДТП за участю належного йому автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням володільця ОСОБА_7

ДТП сталася з вини ОСОБА_7, який, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» не обрав безпечну швидкість щоб постійно мати змогу контролювати рух, порушив п. 2.3 «б», 12.1 ПДР та допустив зіткнення з належним йому автомобілем «Тойота». Вина водія ОСОБА_7 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлена постановою Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року.

Зазначав, що внаслідок зіткнення належний йому автомобіль «Тойота» було пошкоджено. Згідно звіту № 4099/07/14 від 31 липня 2014 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 становить 383 460,00 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ОСОБА_7 була застрахована у ПрАТ з іноземними інвестиціями СК «К'Ю БІ І Україна». Зокрема за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (страховий поліс АС/0050291) із лімітом відповідальності 50 000,00 грн (франшиза 1 000,00 грн) та за договором добровільного страхування (договір МО № 004613) із лімітом відповідальності 100 000,00 грн, отже страховик має виплатити йому відшкодування у розмірі 149 000,00 грн. Вказував, що він у визначеному законом порядку повідомив про ДТП страховика ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» і надав необхідні документи, однак рішення відповідачем про виплату до цього часу не прийняте, страхове відшкодування не виплачене.

У зв'язку із наведеним, просив суд стягнути з ПрАТ з іноземними інвестиціями СК «К'Ю БІ І Україна» на його користь на відшкодування шкоди 149 000,00 грн.

Ухвалою суду назву відповідача ПрАТзІІ СК «К'Ю БІ І Україна» замінено на ПрАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна».

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «Колоннед Україна» на користь ОСОБА_6 на відшкодування шкоди 149 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Колоннед Україна» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо спростування факту фальсифікації ДТП за участю автомобілів «ВАЗ» і «Тойота», оскільки в провадженні Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за № 0019916 від 25 грудня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК по факту цього ДТП, за яким досудове слідство триває.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що у справі відсутні належні і допустимі докази щодо фальсифікації ДТП за участю автомобілів «ВАЗ» і «Тойота», а відтак у позивача відсутній обов'язок надавати докази на спростування цього факту.

Крім того, на місці ДТП працівниками ДАІ було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_7, який при складанні протоколу вину визнав.

Також на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду довідку ДАІ, складену працівниками міліції на місці ДТП, яка підтверджує як факт ДТП, так і перелік виявлених пошкоджень автомобіля, довідку ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду, адресовану страховій компанії, у якій зазначені як учасники пригоди, їх дані, так і страхові поліси та вказано особу, що порушила ПДР, а також постанову Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року, за якою ОСОБА_7 притягнутий до відповідальності за ст.124 КупАП у вигляді штрафу за результатами розгляду цього адміністративного протоколу.

Судами встановлено, що 07 квітня 2014 року по вул. Жовтневій у м. Обухові Київської області сталася ДТП за участю належного позивачу ОСОБА_6 автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля НОМЕР_2, належного ОСОБА_9, під керуванням володільця ОСОБА_7 Вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_7, який, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» не обрав безпечну швидкість щоб постійно мати змогу контролювати рух, порушив п. 2.3 «б», 12.1 ПДР та допустив зіткнення з належним йому автомобілем «Тойота».

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року ОСОБА_7 притягнутий до відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу.

В результаті ДТП, належний позивачу автомобіль «Тойота» одержав механічні пошкодження. Згідно звіту № 4099/07/14 від 31 липня 2014 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 становить 383 460,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у ПрАТ з іноземними інвестиціями СК «К'Ю БІ І Україна» як за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (страховий поліс АС/0050291) із лімітом відповідальності 50 000,00 грн, так і за договором добровільного страхування (договір МО № 004613) із лімітом відповідальності 100 000,00 грн.

У травні 2014 року позивач звернувся до відповідача із необхідними документами про виплату страхового відшкодування, однак рішення про виплату не прийняте до цього часу.

В провадженні Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за № 0019916 від 25 грудня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК по факту даного ДТП, за яким досудове слідство не закінчено.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи допустимих доказів того, що ОСОБА_8 подав страховику свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, що у свою чергу є підставою для відмови у виплаті відшкодування не містять.

Висновки експертизи, проведеної у рамках кримінального провадження не можуть бути належними доказами фальсифікації ДТП за участю автомобілів «ВАЗ» і «Тойота», оскільки даній експертизі не надано відповідної оцінки саме в рамках кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що такий факт може бути встановлений лише вироком суду у кримінальній справі (ч. 1 ст. 61 ЦПК України)

З урахуванням наведеного, висновок апеляційного суду про те, що факт фальсифікації ДТП відповідачем не доведено, відповідає встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормамиЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст.337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннед Україна» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова