Справа № 202/2375/16-ц
Провадження № 2/202/1478/2016
30 травня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Котулі А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Крім неї, в будинку зареєстрований ОСОБА_2, який фактично не проживає в зазначеному будинку. Наголошує, що реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє її можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном.
В судові засідання з'являвся представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити та ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 29.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нощенко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3715 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_1 від 29.12.2015 року.
Крім ОСОБА_1 в даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою від 18.04.2016 року, виданої адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС УДМС України.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 не проживає понад десять років та йому ніхто не чинить перешкоди щодо проживання та користування будинком.
Згідно акту від 05.04.2016 року, складеного ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідченого квартальним комітетом № 2 Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з 1987 року.
Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає за адресою: АДРЕСА_1, без поважних причин понад один рік.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 213, 214, 215, 218, 224, ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Дніпропетровська, таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп.
Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Г.В. Бєсєда