АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Макарова М.О., Баранніка О.П.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інгосстрах», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 16.05.2015 року о 06 год. 20 хв. відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Фрунзе в районі залізничного переїзду в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням виїхав на смугу руху зустрічного транспорту, де скоїв зіткнення з автомобілем «MAPLE» д/н АЕ 1386НХ, який позивач придбав у лізинг у ТОВ «Автоприват», в результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження. Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року ОСОБА_3 був визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Внаслідок зіткнення автомобілю «MAPLE» завдано шкоду, що складає, відповідно рахунку на оплату №130 від 13.07.2015 року, 55235,20 грн. Страхова компанія 11.06.2015 року перерахувала страхове відшкодування в рахунок погашення кредиту у сумі 14141,95 грн. Решта суми, яка складає 41093,25 грн., сплачена не була. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3, як власника наземного транспортного засобу, перед третіми особами здійснено ПрАТ «Європейський страховий союз», що підтверджується страховим полісом №АІ/3307786 від 08.08.2014 року, проте останнє не виплатило позивачу страхове відшкодування. Крім матеріальної, позивач зазнав також і моральної шкоди, яку він оцінює у 30000,00 грн. Моральні страждання позивача полягали у тому, що він зазнав моральне потрясіння і сильний фізичний біль. В результаті ДТП були порушені нормальні життєві звязки і звичайний спосіб життя. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь суму 35566,18 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і моральної шкоди 30000,00 грн., а також стягнути з ПрАТ «Європейський страховий союз» 5526,97 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_2 5526,97 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 франшизу 1000,00 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 та ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_2 по 243,60 грн., з кожного, судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3, ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову у повному обсязі. В частині задоволених позовних вимог рішення місцевого суду від 22 серпня 2016 рокупозивачем не оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в оскаржуваній частині відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 16.05.2015 року о 06 год. 20 хв. відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, рухаючись по вул. Фрунзе в районі залізничного переїзду в с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу руху зустрічного транспорту, де скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням позивача, внаслідок чого сталося зіткнення та пошкодження зазначених транспортних засобів.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року по адміністративній справи №185/5747/15-п ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень (а.с.7-8).

Цивільно-правова відповідальність відповідача на автомобіль НОМЕР_2, на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» згідно полісу №АІ/3307786 від 08.08.2014 року, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоровю 100000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 50000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. (а.с.59).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на час ДТП, яка відбулась 16.05.2015 року, автомобіль «MAPLE», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) LJU7744S17S013396, мав державний номерний знак НОМЕР_4 та був зареєстрований за ТОВ «Автоприват», що стверджується копією відповідного свідоцтва на а.с. 24. В подальшому, 22.09.2015 року, зазначений транспортний засіб було перереєстровано на позивача ОСОБА_2 на підставі договору фінансового лізингу №DNQ0A! від 09.08.2012 року та присвоєно автомобілю новий державний номерний знак - АЕ1386НХ, що стверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію на а.с. 9.

На час вищевказаного страхового випадку тривала дія договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між страхувальником ТОВ «Автоприват» та страховиком ПАТ Страхова компанія «Інгосстрах» 05.09.2012 року. Згідно вказаного договору ПАТ Страхова компанія «Інгосстрах» застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов»язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - «MAPLE», державний номерний знак НОМЕР_4.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.01.2016року у справі за позовом ПАТ Страхова компанія «Інгосстрах» до ПрАТ «Європейський страховий союз» про стягнення грошової суми, яке набрало законної сили, встановлено, що, відповідно до звіту суб»єкту оціночної діяльності від 21.05.2016 року №071/15, вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу «MAPLE», державний номерний знак НОМЕР_4, становить 19668,92 грн. Вказаним рішенням також встановлено, що ПАТ Страхова компанія «Інгосстрах», на підставі договору добровільного страхування від 05.09.2012 року, укладеного з ТОВ «Автоприват», та з урахуванням страхового акту від 02.06.2015 року №И-668 здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 14141,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 02.06.2015 року №2089. Зазначеним рішенням господарського суду позов ПАТ Страхова компанія «Інгосстрах» задоволено, на його користь стягнуто 13141,95 грн., що складається із різниці розміру виплаченого страхового відшкодування у сумі 14141,95 грн. та франшизи у сумі 1000,0 грн. (а.с. 94 96).

Крім того, встановлено, що грошова сума у розмірі страхового відшкодування 14141,95 грн. була зарахована у якості платежу ОСОБА_2 за договором №DNQ0A! від 09.08.2012 року, що стверджується випискою з особового рахунку позивача, відкритого у ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором, та визнано особисто ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції (а.с. 16).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного, встановивши фактичні обставини справи; враховуючи доведеність матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, у розмірі 19668,92 грн.; приймаючи до уваги внесення в рахунок платежів позивача страхового відшкодування в сумі 14141,95 грн. та стягнення з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 5526,97 грн., а також визнання вказаним страховиком права позивача на отримання страхового відшкодування у вищезазначеній сумі, - колегія дійшла висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 35566,18 грн.

На підтвердження розміру матеріальної шкоди у сумі 35566,18 грн., спричиненої пошкодженням автомобіля, позивачем надано суду копію рахунку на оплату №130 від 13.07.2015 року, виданого ПП «Аеліта», на загальну суму 55235,20 грн. (а.с.15). Згідно пояснень позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом процесу від 02.11.2016 року, відновлення автомобіля до цього часу не здійснено, рахунок №130 від 13.07.2015 року не оплачено, відповідні витрати позивачем не понесені.

Представлена позивачем «ремонтна калькуляція» від 10.07.2015 року оформлена у вигляді комп»ютерної роздруківки із зазначенням вартості ремонту з ПТВ у загальній сумі 55234,68 грн. та не містить реквізитів підписання і засвідчення, тобто не є доказом у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України (а.с. 22 23).

Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не заявлене; інші докази, що відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження своєї позиції позивачем не надані.

Приймаючи до уваги, що під час зіткнення автомобілів позивач переніс суттєві переживання, стрес; враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди позивач був володільцем пошкодженого автомобіля, у зв»язку з аварією втратив можливість користуватись даним транспортним засобом, що спричинило дискомфорт та незручності, зумовило необхідність вживання заходів для організації побуту, - визначення моральної шкоди у розмірі 1000,0 грн. є достатньою та необхідною компенсацією. Будь-яких доказів на підтвердження факту отримання тілесних ушкоджень під час ДТП позивачем суду не надано. Отже, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди у більшому розмірі відсутні.

Колегія наголошує, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_2 з ПрАТ «Європейський страховий союз» 5526,97 грн. та з ОСОБА_3 1000,00 грн. франшизи - не оскаржене, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді