06.06.2016 Справа № 469/109/16-ц
2/469/185/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючої судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря - Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач 04 лютого 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 02 серпня 2011 року через систему інтернет-клієнт-банкінг відповідач приєднався до ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, які разом складають Договір приєднання №ОD30AD40300211 від 02.08.2011 р., за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 173524,26 грн. терміном до 01.08.2016 року зі сплатою за користування кредитом 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов"язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором, а також комісії та інші встановлені договором витрати.
У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, а також письмові пояснення (а.с.33), з яких вбачається, що заставлене майно, на яке звернуто стягнення на виконання вказаного кредитного договору, знаходиться на балансі банку, банк провів всі можливі заходи до його реалізації, але на даний час майно не реалізовано.
Відповідач у судове засідання двічі не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повістками.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків.
Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобовязального права.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного сторонами договору приєднання № OD30AD40300211 від 02 серпня 2011 року відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у ПАТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 173524,26 грн. з датою погашення кредиту 01.08.2016 року, для придбання позичальником автомобіля, зі сплатою процентів у розмірі 20.04 % річних та комісій згідно з п.1.2.8 договору приєднання.
Позивач свої зобов"язання за кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі, передбаченому кредитним договором; відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тобто свої зобов'язання за кредитним договором не виконав.
Зазначеним рішенням суду встановлено, що у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 03.07.2011 року уклали договір застави рухомого майна - вказаного вище автомобіля «NISSAN».
Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 530, 610, ч.1 статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статті 1050 ЦК України , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу .
Разом з тим, за змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку (частина перша цієї статті).
Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України , оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу).
Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.
Згідно із ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
На підставі ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно з повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 10.05.2016 року (а.с.33), заставне майно знаходиться на балансі Банку, на даний час після проведення всіх можливих заходів по реалізації заставного майна майно не реалізовано.
Таким чином, оскільки рішенням суду від 03 липня 2015 року звернуто стягнення на предмет застави, яким забезпечено виконання зобов"язань за кредитним договором № OD30AD40300211 від 02 серпня 2011 року, шляхом його продажу позивачем, вилучено предмет застави у відповідача ОСОБА_1 та передано в заклад позивачу, на даний час предмет застави не проданий та перебуває на балансі позивача і докази вчинення позивачем будь-яких дій з метою його реалізації суду не надано, є підстави вважати, що існує прострочення з боку кредитора, що, у свою чергу, тягне неможливість задоволення вимог позивача про стягнення процентів.
Надані позивачем ОСОБА_2 та правила надання послуг за фінансовим лізингом (а.с.66-77) суд не бере до уваги, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Повний текст рішення виготовлено і підписано 06 червня 2016 року.
Суддя