АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/390/2016 Єдиний унікальний номер справи: 654/2419/15-ц
Головуючий в І інстанції Третьякова І.В.
Доповідач Приходько Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.

Борка А.Л.

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2015 року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

21 липня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 09 вересня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № НЕВ0RХ12570008, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4530,71грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 вересня 2013року. Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 07 липня 2015 року становить 11272,14 грн., з яких 2818,18грн. - заборгованість за кредитом, 2,58грн. - заборгованість за відсотками, 1585,70грн. - заборгованість по комісії, 5852,72грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 500грн. - штраф (фіксована частина), 512,96грн. - штраф процентна складова. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №НЕВ0RХ12570008 від 09 вересня 2011 року в сумі 11272,14 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2015 року у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» Кобзар Ю.Б. апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, зазначила, що на її думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_2в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду після спливу трьохрічного строку позовної давності та пропуском однорічного строку позовної давності щодо пені та штрафів.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Виходячи з положень статей 6,626-631,526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Судом встановлено, що 09 вересня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір № НЕВ0RХ12570008, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4530,71грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01% на місяць (0,12% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 вересня 2013року.

Погашення заборгованості, відповідно до заяви Позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», повинно здійснюватися шляхом внесення Позичальником в період з 08 по 12 число кожного місяця грошових коштів (щомісячний платіж) у сумі 347.59грн, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків за кредитом, винагороди, комісії, а також інших витрат.

Відповідно до Умов та правил надання кредиту, які є невід'ємною частиною укладеного договору, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, включаючи порушення строків по виплаті процентів, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% від простроченої суми(п.2.4.5.1)

Пунктом 2.4.5.5 Умов договору вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором, більше ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 07 липня 2015 року становить: 2818,18грн. - заборгованість за кредитом, 2,58грн. - заборгованість за відсотками, 1585,70грн. - заборгованість по комісії. У зв'язку з порушенням Позичальником своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту, Банком нараховані: пеня за несвоєчасність погашення заборгованості за кредитом в сумі 5852,72грн., та штраф за порушення позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором, більше ніж на 90 днів в розмірі 500грн. (фіксована частина) та 512,96грн. (штраф процентна складова).

Під час розгляду справи, до винесення рішення, представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності.

Згідно зі статтями 526,530,610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Суд першої інстанції встановивши, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, пунктом 1.7.31 яких строк позовоної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлений та погоджений сторонами договору тривалістю у 50 років, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника № НЕВ0RХ12570008 від 09.09.2011 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, дійшов правильного висновку що позовна давність за домовленістю сторін не збільшувалась, а тому застосуванню у даному випадку підлягає позовна давність встановлена законом.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що право вимагати повернення кредиту у Банка виникло в червні 2012 року, проте Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише у липні 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Вказаний висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки за умовами договору, укладеного між сторонами, погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами з 08 по 12 числа кожного місяця, та початок позовної давності для стягнення кожної окремої частини платежів, обчислюється з моменту (дня, місяця) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, виписки по рахунку та меморіальних ордерів, перше невиконання позичальником обов'язку зі сплати щомісячного платежу відбулося в червні 2012 року. Тобто з 13 червня 2012 року розпочався початок позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості саме по сплаті періодичного платежу за червень 2012 року. По наступним періодичним платежам перебіг позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про сплив позовної давності відносно всієї суми заборгованості.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

20 серпня 2012 року, ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості здійснено платіж в розмірі 350грн., тобто вчинено дії які свідчать про визнання позичальником свого боргу. У зв'язку із чим перебіг позовної давності був перерваний.

Доводи представника відповідача про те, що платіж 20 серпня 2012 року позичальником не здійснювався не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються випискою по рахунку та меморіальними ордерами, з яких вбачається, що 20 серпня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом № НЕВ0RХ12570008 від 09.09.2011 здійснено платіж в розмірі 350грн.(а.с.61-67).

За таких обставин підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом, яка станом на 07 липня 2015 року становить: 2818,18грн. - заборгованість за кредитом, 2,58грн. - заборгованість за відсотками, 1585,70грн. - заборгованість по комісії(винагороди за надання фінансового інструменту), у зв'язку зі спливом строку позовної давності відсутні.

Відсотки за користування кредитом та комісія (винагорода за надання фінансового інструменту) нараховані банком відповідно до умов договору (а.с.3, 50-51). Будь-яких пояснень щодо своїх доводів про неправильне нарахування відсотків та комісії представник відповідача не надала.

Нараховані одночасно банком пеня та штраф на підставі пунктів 2.4.5.1 та 2.4.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, не є подвійною відповідальністю, оскільки застосування пені та штрафу передбачалося за різні види порушення умов кредитного договору, а тому це не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в межах спеціальної позовної давності в один рік (ст. 258 ЦК) в розмірі 2257.32грн.

З огляду на зазначене колегія суду вважає, що рішення суду, з підстав визначених ст. 309 ЦПК України, слід скасувати, ухваливши нове рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №НЕВ0RХ12570008 від 09 вересня 2011 року станом на 07 липня 2015 року в розмірі 7675.74грн, яка складається з: 2818,18грн. - заборгованості по кредиту, 2,58грн.- заборгованості по відсотками, 1585,70грн. - заборгованості по комісії(винагороди за надання фінансового інструменту); 2257.32грн - пені; 1012грн. - штрафу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені та документально підтверджені позивачем в розмірі 511,56грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2015 рокускасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НЕВ0RХ12570008 від 09 вересня 2011 року в розмірі 7675,74грн. та судові витрати в розмірі 511,56грн.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: О.В. Бездрабко

А.Л. Борка