Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 17 вересня 2004 року по 28 січня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

18 лютого 2006 року вони придибали житловий будинок по АДРЕСА_1, який зареєстровано на ім'я відповідачки.

Крім того, у 2007 році подружжя придбало ЗАЗ- DaewooSens, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, право власності на який також зареєстровано на ОСОБА_2

Враховуючи викладені обставини, просив поділити майно подружжя, визнати за ним право власності на половину зазначених будинку та транспортного засобу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Поділено спільне сумісне майно подружжя, набуте у період шлюбу, та визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1, Ѕ частину автомобіля ЗАЗ- Daewoo Sens, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 63, 65, 69-71 СК України, врахувавши роз'яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що спірне майно було нажито подружжям у період їхнього шлюбу та підлягає поділу у рівних частках.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини суди попередніх інстанцій правильно застосували норми процесуального права та ухвалили правильні рішення про задоволення позову, підстав для скасування яких не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель