Справа №337/73/16-ц
Провадження № 2/337/999/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Гончар В.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в :

13.01.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що батько відповідача ОСОБА_4 працює та сам відповідач фактично знаходиться на його утриманні, та відповідач виїжджає на заробітки за кордон України.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 фактично позов не визнав та пояснив, що позивачка на контакт з ним не виходить на дзвінки не реагує. Після розірвання відносин з позивачкою він ніде не працював, грошей не отримував. Він звільнився з роботи 01.07.2014 року та з того часу ніде не працював, не може знайти собі роботу яка б йому підійшла. Останній раз виїжджав за межі України у березні 2016 року до ОСОБА_1 на 20 днів, і там не працював. Гроші на поїздку були заощаджені давно. Його батько тяжко хворіє та потребує сторонньої фізичної допомоги, та відповідач здійснює за ним догляд. Батько отримує пенсію та перебуває у трудових відносинах з Класичним приватним університетом. За останні півроку він матеріальної підтримки дружині не надавав. Також пояснив, що влітку 2015 року він повернувся з Росії де був на заробітках. Вважає, що заявлені позивачкою суми завеликі та він згоден сплачувати половину від заявленого.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі зареєстрованому 27.06.2014 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №270(а.с.3).

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якого, батьком записаний ОСОБА_4 - відповідач у справі(а.с. 4).

Відповідно до довідки житлових органів неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою ОСОБА_3(а.с.7).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини», батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до копії трудової книжки, позивачка ОСОБА_3 звільнена з ДП «ДІКТЕД» згідно з наказом №4-7/14 від 18.07.2014 року(а.с.8).

Доказів які б свідчили про працевлаштування ОСОБА_3, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ст. 84, 91 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПУ України про суми виплачених доходів, за період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, інформації щодо ОСОБА_4 немає(а.с.45).

Відповідно до копії трудової книжки, відповідач ОСОБА_4 звільнений за власним бажанням з ДНЗ «Василівський профліцей» згідно з наказом №96-К від 01.07.2014 року(а.с.46-47).

Згідно до копій медичних документів, ОСОБА_6 страждає на різні захворювання(а.с.49-53).

Відповідно до відомостей Пенсійного фонду України за 12.04.2016 року, Державної податкової служби України за 12.04.2016 року, даних щодо ОСОБА_4 немає.

Доказів які б свідчили про працевлаштування ОСОБА_4, суду не надано.

Між тим, у судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 визнавав, що він має можливість надавати кошти на дитину та дружині у розмірі половини від суми, яку просить стягнути позивач, а тому відповідно до вимог ст. 10, 11, 60, 61 ЦПК України, ці обставини, не підлягають доказуванню зі сторони позивача.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не працює та доглядає дитину, при цьому відповідач ОСОБА_4 сам у суді визнавав можливість надавати кошти, не обґрунтовуючи розмір своїх доходів та не надаючи доказів, є працездатною особою, незалежно від його працевлаштування, а чоловік зобов'язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, він не може бути визнаний неспроможним сплачувати аліменти на утримання дружини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Суду не надано доказів того, що відповідач має інших дітей, є платником аліментів та має поганий стан здоров'я.

Посилання відповідача на те, що у нього немає доходів, він не працевлаштований, суд не визнає обставиною, що звільняє від обов'язку зі сплати аліментів, так як, відповідно до пояснень сторін у судовому засіданні, відповідач має грошову змогу виїжджати за кордон України, що і робив. Відповідачем не надано доказів які б свідчили про його реальне намагання працевлаштуватися, не надано доказів перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітного.

При цьому суд не знайшов підстав для визначення меншого розміру аліментів, між заявлених позивачкою, бо відповідач є працездатною людиною, не має утримань з будь яких доходів. Фізична допомога хворому батьку не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_3 не працевлаштована, та відповідно до тверджень викладених у позовній заяві, вона не працює бо вимушена доглядати маленького сина, тож її потреба у матеріальній допомозі не заперечується.

Жодних медичних документів, які свідчили б про наявність хронічних хвороб у відповідача, які перешкоджають працевлаштуванню не надано.

Не надано і будь-яких даних про те, що відповідач має інших утриманців(окрім фізичної допомоги батьку) або виконує свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей.

Тож якщо відповідач офіційно не працевлаштований, то він не може бути визнаний особою, яка неспроможна сплачувати аліменти і на утримання дружини.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з наступного.

За змістом ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи, що суду не надано відомостей про наявність у відповідача постійного доходу, аліменти мають бути стягнені у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини суд враховує, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлений з 01.01.2016 року у розмірі 1167 грн., з 01.05.2016 року у розмірі 1228 грн., а грошова сума у розмірі 1000 грн.(заявлена позивачем) відповідає критеріям виваженості, розумності та справедливості, не суперечить як національному законодавству, так і узгоджується з положенням Конвенції «Про захист прав дитини».

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує, що прожитковий мінімум на 1 особу з 01.01.2016 року встановлений на рівні 1330 грн., з 01.05.2016 року на рівні 1399 грн., тож вважає можливим стягнути з відповідача на утримання дружини грошову суму у розмірі 500 грн. щомісячно. При цьому суд враховує, що відповідач є працездатним, та визначена грошова сума частково компенсує витрати позивача на власне утримання, позаяк є наближеною до половини прожиткового мінімуму.

За ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Розмір судового збору визначається ст. 80 ЦПК України, за якою ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті становить 1102,4 грн. і підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 61, 80, 88, 367 ЦПК України, ст. 84, 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4(ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_3 іпн НОМЕР_2) аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000(одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 13.01.2016 року і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_4(ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_3 іпн НОМЕР_2) аліменти на її утримання у розмірі 500(п'ятсот) грн. щомісячно починаючи з 13.01.2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4(ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_1) на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 551,2 грн., за вимоги про стягнення аліментів утримання дружини в розмірі 551,2 грн., а разом 1102(одна тисяча сто дві)грн. 40 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області, протягом 10 днів.

Суддя: