Справа № 404/7236/16-ц
Номер провадження 2-о/404/353/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, місце смерті ОСОБА_3, яка настала 21.10.2016 року.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За частиною першою статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною третьою статті 235 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Стаття 119 Цивільного процесуального кодексу України містить вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Позовна заява повинна містити, зокрема, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно частини другої статті 26 Цивільного процесуального кодексу України у справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Дана заява подана в порядку окремого провадження, проте в порушення частини другої статті 26 Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_1 не зазначено заінтересованої особи, а також неповно вказано власне по батькові.

Крім того, глава 6 Цивільного процесуального кодексу України, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно статті 258 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Пунктом 8 частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Разом з тим, ОСОБА_4 не подано до заяви та не зазначено в самій заяві доказів про те, що неможливо провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2, а також чи було відмовлено заявнику і ким у здійсненні вищевказаних дій.

Відповідно до частини першої статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Проте, до заяви не додано доказів, що ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2.

Крім того, ОСОБА_4 в заяві зазначено, що встановлення факту смерті необхідно останній для отримання свідоцтва про смерть, при цьому не зазначено, що по суті породжує юридичні наслідки та необхідність встановлення факту, про що зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Таким чином, до заяви застосовуються наслідки частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки подана заява без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, а тому заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись частиною першою статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, про встановлення факту смерті, залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху.

Запропонувати заявнику оформити відповідне звернення до суду з врахуванням розяснень, викладених в мотивувальній частині ухвали, що має відповідати формі і змісту заяви встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема: зазначити обставини щодо необхідності встановлення факту, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин, зазначити про докази неможливості реєстрації смерті ОСОБА_2 органом державної реєстрації актів; подати до суду докази родинних звязків заявника та померлої особи; вказати повне імя заявника, а також ім'я (найменування) заінтересованої особи, її місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Роз'яснити заявнику, що за приписом частини другої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, якщо заявник відповідно до ухвали суду виконає вимоги у встановлений судом строк, заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка