Провадження № 22-ц/779/73/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №67/37 від 30.09.2008 року, в зв'язку із чим йому 25.06.2014 року було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту. Оскільки вимога боржником не виконана, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, що станом на 01.10.2014 року складає 16 673, 66 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 215 910,30 грн.

В жовтні 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №67/37 від 30.09.2008 року між ПАТ та боржником 30.09.2008 року укладено іпотечний договір, згідно якого останній надав в іпотеку нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. С.Бандери, 60 корп. 1, загальною площею 42,5 кв.м.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору, то у банку виникло право в рахунок погашення заборгованості в розмірі 16 673, 66 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 215 910,30 грн., вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2014 року позовні вимоги об'єднано в одне провадження.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ«ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором №67/37 від 30.09.2008 року заборгованість, що складає 203 133,86 грн. борг по тілу кредиту, 11973, 85 грн. по процентах за користування кредитом, 802,59 грн. пені за прострочення заборгованості.

Для задоволення вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором у вищезазначеній сумі також звернуто стягнення на предмет іпотеки - належні ОСОБА_2 на праві власності на нерухоме майно нежитлові приміщення, які знаходяться в м. Івано-Франківську по вул. С.Бандери, 60 корп.1, загальною площею 42,5 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Зазначено встановлення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації в порядку, визначеному в Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Передано також предмет іпотеки на період до його реалізації у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням в управління ПАТ. Вирішено також питання розподілу судових витрат.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом всіх обставин справи та невідповідність висновків фактичним обставинам справи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апелянт зазначив, що йому не було відомо про наявність спору в суді, оскільки ні копії ухвали про відкриття провадження в ній, ні судових повісток він не отримував.

Суд постановив рішення у його відсутності внаслідок чого він був позбавлений можливості подати свої заперечення на позов.

Крім того, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки ними укладено тільки один кредитний договір №67/37 від 30.09.2008 року на суму 25 000,00 доларів США з процентною ставкою 12,5 відсотків. Будь-якої згоди на підвищення процентної ставки за користування кредитом він не надавав. Тому відповідно судом неправильно визначено загальну суму заборгованості. При вирішенні спору судом не враховано, що 04.02.2015 року на погашення кредитної заборгованості ним сплачено банку 355 доларів США, що еквівалентно 5 905,31 грн. З врахуванням цієї суми розмір заборгованості повинен бути меншим. Неправильним вважає також і рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки суд виходив з неіснуючих в природі зобовязань по кредитному договору, який ним не укладався. При цьому судом неправильно застосовано норму ст. 34 Закону України «Про іпотеку», оскільки визначені законом підстави для передачі предмету іпотеки в управління банку відсутні. Не містить таких мотивів і рішення суду.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В засідання апеляційного суду 16.02.2016 року апелянт ОСОБА_2 не з»яився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у попередньому засіданні 08.12.2015 року доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник ПАТ «ВіЕс Банк» в судове засідання не з'явився направив суду заяву в якій просив рішення суду скасувати та залишити позов банку без розгляду у зв»язку з вирішенням спору в досудовому порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вищезазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «ВіЕс Банк», суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № №67/37 від 30.09.2008 року, забезпечених договором іпотеки, банк вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом як стягнення заборгованості за кредитним договором, так і зверненням стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з передачею в управління банку предмету іпотеки на період до його реалізації.

Разом з тим, такий висновок суду не відповідає вимогам матеріального права.

Встановлено, що згідно кредитного договору № №67/37 від 30.09.2008 року, укладеного між ВАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2, останній отримав кредит в розмірі 25 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних строком на 15 років з погашенням останнього платежу в розмірі залишку заборгованості по кредиту в термін не пізніше 29.09.20123 року (а.с. 4-7 т.2).

30.09.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно якого останній у забезпечення виконання зобов»язання за вищевказаним кредитним договором передав в іпотеку банку належні йому нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. С.Бандери, 60 корп. 1, загальною площею 42,5 кв.м.

Відповідно до положень ст.ст. 526,1049,1054,1050 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконував.

Так, відповідно до розрахунку загальної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕс Банк» станом на 01.10.2014 року встановлено, що починаючи з квітня 2014 року відповідач допустив заборгованість по процентах за користування кредитом, яка станом на 01.10.2014 року становить 924,68 долари США, що еквівалентно 11 973,85 грн. З травня 2014 року- прострочену заборгованість по тілу кредиту, яка станом на 01.10.2014 року складає 695 доларів США. За несвоєчасне(неналежне) повернення кредиту та процентів за користування ним боржнику нараховано пеню в розмірі 61,98 доларів США, що становить 802,59 грн.

Зазначена сума заборгованості відповідачем ОСОБА_2 не спростована.

Посилання апелянта на внесення ним в рахунок погашення заборгованості за кредитом 04.02.2015 року 355 доларів США не заслуговують на увагу, оскільки дана сума внесена після ухвалення рішення судом, а тому не може слугувати доказом того, що судом першої інстанції невірно визначено суму боргу за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя вимагати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань в цілому або в тій чи іншій його частині передбачено також розділом 6 іпотечного договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.06.2014 року банком надіслано боржнику вимогу про дострокове повернення кредиту та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак така ним не виконана (а.с.10 т.2).

Встановлено, що 07.10.2014 року позивач звернувся в суд з окремими позовними заявами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 16 673, 66 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 215 910,30 грн.(а.с.2 т.2) та про стягнення зазначеної суми заборгованості шляхом звернення її стягнення на предмет іпотеки (а.с. 2-3 т.1), які ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2014 року об'єднані в одне провадження.

Постановляючи рішення про задоволення обох позовних вимог позивача суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про одночасне задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором, оскільки при задоволенні позову відбудеться подвійне стягнення боргу за одним кредитним договором, що протирічить діючому законодавству.

Зважаючи на те, що позивач заявив дві окремі позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ «ВіЕс Банк».

Відповідно до положень ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та згідно умов договору іпотеки (п.6.1) у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем-боржником основного зобов»язання у іпотекодателя виникає право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно п.6.5, 6.6 договору іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки може здійснюватись шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволення - в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором №67/37 від 30.09.2008 року в сумі 215910,30 грн. слід звернути стягнення на предмет іпотеки - належні ОСОБА_2 нежитлові приміщення, які знаходяться в м. Івано-Франківську по вул. Бандери Степана, будинок № 60, корпус №1, загальною площею 42,5 кв.м., шляхом продажу від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу з наданням ПАТ «ВіЕс Банк» всіх повноважень продавця необхідних для здійснення такого продажу.

При цьому, слід також встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в порядку, визначеному в Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та закріпити за банком право управителя іпотечного майна.

Відповідно до положень ст. 34 Закону «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором №67/37 від 30.09.2008 року в сумі 215910,30 грн., з яких: 203 133,86 грн. заборгованість по тілу кредиту, 11973, 85 грн. по процентах за користування кредитом, 802,59 грн. пені за прострочення заборгованості - звернути стягнення на предмет іпотеки - належні ОСОБА_2 на праві власності нежитлові приміщення, які знаходяться в м. Івано-Франківську по вул. Бандери Степана, будинок № 60, корпус №1, загальною площею 42,5 кв.м., шляхом продажу від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу з наданням ПАТ«ВіЕс Банк» всіх повноважень продавця необхідних для здійснення такого продажу.

Встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в порядку, визначеному в Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Передати іпотекодержателю ПАТ «ВіЕс Банк» в управління нежитлові приміщення, які знаходяться в м. Івано-Франківську по вул. Бандери Степана, будинок № 60, корпус №1, загальною площею 42,5 кв.м., на період до його реалізації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» понесені судові витрати в сумі 2159, 10 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_3