АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/9114/15-ц Головуючий І інстанції:Зяброва О.Г.
Провадження № 22-ц-/790/548/16 Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ТОВ ОТП «Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 09 червня 2008 року між Закритими акціонерним товариством «ОТП-Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML708/113/2008, що складався з двох частин.

30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ держаної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

02 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - Позивач) було укладено договір факторингу, відповідно до умов пункту 3.1. якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продало (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» право на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймало такий Кредитний портфель та зобовязалося сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду.

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 09 червня 2008 року між ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Банком був укладений договір поруки № SR 708/113/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязалася відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 умов Кредитного договору.

Узяті на себе зобовязання та умови договору ОСОБА_1 не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість, що станом на 31.08.2015 року становить 3 972 128,38 грн. та складається:

-заборгованості за кредитом у розмірі 35 235,26 дол. США,

-заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 5 085,96 дол. США

-заборгованість з нарахованої пені у розмірі 3 117 907,22 гривень, що позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь.

09 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про закриття провадження у справі.

В обґрунтування доводів клопотання посилалася на те, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ТОВ ОТП «Факторинг Україна» до неї та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відхилено, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, провадження по цивільній справі закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ОТП Факторинг» подало апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та клопотання ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі, судова колегія приходить до наступного:

Наявні матеріали справи свідчать про той факт, що позивач ТОВ «ОТП Факторин Україна» з вказаним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернувся з позовом у серпні 2015 року (а.с. 2-91).

На підтвердження доводів позову до позовної заяви позивач долучив додатки із 25 позицій, у тому числі і на підтвердження свого права на звернення до суду.

Закриваючи провадження у справі у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що на даний час є заочне рішення Ордженікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року, що набрало законної сили, воно ухвалене у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором МЛ 708/113/2008.

У задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відмовлено.

Суд дійшов висновку, що наявність рішення, яке набрало чинності, є підставою для закриття провадження по даній справі.

З висновком суду погодиться не можна, оскільки дійшов він його без повного зясування дійсних обставин справи, з порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Пунктом 2 ст. 205 ЦПК України дійсно передбачається закриття провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет із тих самих підстав.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у звязку із виявленими після відкриття провадження обставин, з якими закон повязує неможливість розгляду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами про той самий предмет із тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини..

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції на вимоги цивільного процесуального закону належної уваги не звернув.

Так, наявні матеріали справи свідчать, що дійсно у вересні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося до суду з позовом до тих же відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішення Ордженікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено з причин, що позивачем під час розгляду справи не надано доказів про перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором МЛ 708/113/2008 від 09 червня 2008 року, а доданий договір факторингу від 02 липня 2013 року не посвідчений належним чином та не містить підписів сторін.

Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України).

У той самий час прийняте з певних підстав судове рішення про відмову в позові за окремими категоріями справ при збереженні існуючих правовідносин, які спричинили звернення до суду, не є перешкодою для повторного звернення до суду заінтересованих осіб з метою вирішення спору.

Приймаючи до уваги дійсні обставини справи та той факт, що спір про стягнення заборгованості між сторонами не вирішено, судова колегія вважає, що суд першої інстанції поспішно дійшов свого висновку щодо застосування вимог ч. 2 ст. 205 ЦПК України.

Спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є матеріально правовою вимогою про конкретні кошти, які мають свої ознаки: розмір, підставність нарахування відсотків тощо, а відмова у задоволенні позовних вимог за аналогічним позовом була з підстав недоведеності позивачем права вимоги за договором факторингу від 02 липня 2013 року, тому повторне звернення до суду з приводу вирішення спору щодо самого боргу не суперечить вимогам закону.

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд не врахував підстави відмови у позові за попереднім рішенням та змін, які відбулися після ухвалення рішення (підтвердження права на звернення до суду в якості позивача).

З огляду на це закриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо спірних правовідносин між сторонами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 311 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий

Судді -