АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/6697/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2087/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Ярмолюка О.І.,

секретаря Філіпчука О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

2 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що 7 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» ОСОБА_1 зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, і

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_2 Провадження № 22-ц/792/2087/16

Суддя-доповідач ОСОБА_3 Категорія № 19, 27

перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні ним строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, він зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову.

У разі невиконання договору, на вимогу банку ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплатити винагороди банку. Власник карти повинен слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

У разі незгоди позичальника зі зміною «Правил користування платіжною карткою» та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, він зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу заборгованість.

Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за договором.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2011 року, у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість у сумі 15 723 грн. 86 коп.

Однак, після цього відповідач продовжив ухилятись від виконання зобовязань за кредитним договором. Станом на 28 лютого 2015 року у нього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитом, процентами за користування кредитом, комісією та пенею у сумі 9 421 грн. 27 коп., а також штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 471 грн. 06 коп., а всього 10 392 грн. 33 коп.

А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 7 вересня 2007 року у сумі 10 392 грн. 33 коп.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 7 вересня 2007 року у сумі 10 392 грн. 33 коп. Вирішено питання про судові витрати.

12 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2016 року заяву задоволено. Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року скасовано.

У процесі розгляду справи ПАТ КБ «Приватбанк» уточнило позовні вимоги та просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором № б/н від 7 вересня 2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 30 травня 2012 року та 30 травня 2015 року у розмірі 6 059 грн. 64 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду таким, що не відповідають обставинам справи.

Апелянт не згідний із висновком суду першої інстанції про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

Суд не звернув уваги на те, що строк дії кредитної картки встановлено до 09.2010 року. Із позовом до суду про стягнення заборгованості банк звернувся 5 жовтня 2011 року. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2011 року даний позов було задоволено. А тому, вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду в межах строку позовної давності, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України.

На думку апелянта, враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 банку не повернута, суд не мав підстав для відмови у задоволенні позову.

Учасники процесу, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, своїм правом на безпосередню участь у судовому засіданні не скористались.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 7 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 8010 грн. у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості.

Останній платіж на погашення заборгованості за кредитом було здійснено боржником 17 квітня 2009 року.

Строк дії кредитної картки № 011054, яка була видана відповідачу, встановлено до вересня 2010 року.

Нової платіжної картки та інших грошових коштів банк не видавав боржнику, договір не переукладався і не пролонгувався.

Взяті на себе зобовязання ОСОБА_1 належним чином не виконував, у звязку з чим, розмір заборгованості за кредитним договором № б/н від 7 вересня 2007 року перед банком станом на 31 серпня 2011 року складав 15 723 грн. 86 коп.

20 грудня 2011 року заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 7 вересня 2007 року станом на 31 серпня 2011 року в сумі 15 723 грн. 86 коп. та 277 грн. 24 коп. судових витрат.

2 квітня 2015 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за кредитним договором № б/н від 7 вересня 2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 30 травня 2012 року та 30 травня 2015 року у розмірі 6 059 грн. 64 коп.

21 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про застосування до вимог банку строку позовної давності.

Вказане підтверджується даними досліджених та перевірених судом першої інстанції доказів: копії заяви ОСОБА_1 про відкриття рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» від 7 вересня 2007 року (а.с. 14); довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 24 травня 2016 року про строк дії картки (а.с. 79, 84); копії заочного рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2011 року (а.с. 7-8); виписками по рахунку ОСОБА_1 за період з 12 вересня 2007 року по 11 травня 2016 року (а.с. 71-75); розрахунку заборгованості за договором від 7 вересня 2007 року станом на 28 лютого 2015 року (а.с. 9-12); розрахунку заборгованості за договором від 7 вересня 2007 року за період з 31 травня 2012 року по 31 травня 2015 року (а.с. 82-83); позовної заяви (а.с. 3-6); уточненої позовної заяви (а.с. 85-86); заяви ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності (а.с. 87-88).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Як вбачається з вищевикладених обставин справи, перебіг строку позовної давності для захисту порушених прав банку щодо нарахованих та в подальшому несплачених відповідачем щомісячних платежів по кредиту почався з наступного місяця після дати закінчення строку дії договору 1 жовтня 2010 року.

У звязку із зверненням у жовтні 2011 року банку до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором перебіг позовної давності було перервано. Отже, з листопада 2011 року перебіг позовної давності почався заново та закінчився у листопаді 2014 року. Банк же звернувся до суду з позовом лише 2 квітня 2015 року, з пропуском строку позовної давності.

За таких умов, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав банку сплив.

А тому, доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності до вимог банку не сплив, з урахуванням вищевикладеного, не ґрунтуються на матеріалах справи та законі, оскільки незалежно від наявності у відповідача заборгованості по кредиту, а отже порушення прав банку, останній втратив право на їх судовий захист.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова