Справа №678/390/14-ц
Провадження №2-678-81/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» про захист прав споживача, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») і просила стягнути залишок вкладу в розмірі 4500,00 доларів США, нараховані відсотки за вкладом в розмірі 150,00 доларів США, пеню в розмірі 3825,00 доларів США, 3 відсотка річних в розмірі 10,00 доларів США, моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. (т. 1 а.с. 1-6).

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 03 липня 2014 року між позивачем та ПАТ КБ «Надра» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення в рамках пакету «ПУ Перший» за умовами якого позивач внесла на депозит суму у розмірі 5000,00 доларів США на строк три місяці - з 03 липня 2014 року по 03 жовтня 2014 року.

03 жовтня 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу з нарахованими відсотками, але відповідач повідомив про відсутність коштів для повернення всієї суми вкладу та завірив, що протягом місяця їй повернуть 2000,00 доларів США з нарахованими відсотками, а 3000,00 доларів США запропонував розмістити у банку на депозитний вклад ще на один місяць. На вказані умови погодилась і цього ж дня було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ Перший», строком з 03 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року на суму 3000,00 доларів США.

В період з 03 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року відповідач повернув для позивача лише 500,00 доларів США.

03 листопада 2014 року позивач подала заяву про повернення вкладу з нарахованими відсотками в сумі 4650,00 доларів США, проте відповідач вимоги вказаної заяви не виконав, посилаючись на відсутність готівки, запропонував виплатити борг у національній валюті на що не погодилась.

Через протиправні дії відповідача по неповерненню банківського вкладу, постійне нервування з приводу нестачі коштів на утримання малолітньої дитини, значні душевні страждання та переживання позивач вважає, що їй також спричинена моральна шкода.

18 лютого 2015 року позивач змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь: залишок вкладу в розмірі 3100,00 доларів США, нараховані відсотки за вкладом в розмірі 150,00 доларів США, пеню в розмірі 7254,00 долара США, 3 відсотка річних в розмірі 20,00 доларів США, моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. В разі неможливості виплати боргу у іноземній валюті просила в рішенні зазначити, що виплата у національній валюті має бути проведена за курсом НБУ станом на день виплати боргу відповідачем (у звязку з нестабільністю фінансового ринку) (т. 1 а.с. 86-88).

В означеній заяві позивач вказала, що за період з 01 по 12 грудня 2014 року відповідач повернув їй 1400,00 доларів США. Оскільки період тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» введено з 06 лютого 2015 року, тому усі розрахунки (3 відсотка річних, пеня) проведені станом до 05 лютого 2015 року, коли ПАТ КБ «Надра» повноцінно проводив фінансову діяльність.

24 лютого 2015 року Летичівським районним судом Хмельницької області ухвалено заочне рішення яким позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 3100 доларів США залишок вкладу, 150 доларів США нараховані відсотки, 7254 долари США пеня, 20 доларів США 3 відсотка річних, а разом 10524 долари США, та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т. 1 а.с. 95).

28 квітня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну позовних вимог і просила стягнути з ПАТ КБ «Надра» на її користь суму втрат 14763,33 грн., пеню в розмірі 7254,00 долари США у національній валюті за курсом НБУ на день виплати, 3 відсотки річних в розмірі 20,00 доларів США у національній валюті за курсом НБУ на день виплати, 20000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди (т. 1 а.с. 143-146).

В даній заяві позивач вказала, що 23 квітня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив їй борг за депозитом 3100,00 доларів США та нараховані відсотки 151,34 долари США у національній валюті за курсом НБУ станом на день введення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» - 17,99 грн. за 1 долар США (сума виплати 58491,67 грн.). Однак, на день виплати 23 квітня 2015 року курс НБУ за 1 долар становив 22,54 грн., тому позивач з вини відповідача втратила 14763,33 грн. через знецінення національної валюти та курсову різницю.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2015 року заяву ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних особі на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_2 про перегляд та скасування заочного рішення Летичівського районного суду від 24 лютого 2015 року залишено без задоволення (т. 1 а.с. 149).

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13 серпня 2015 року заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 пені та моральної шкоди скасовано і ухвалено стосовно цього нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення пені та моральної шкоди відмовлено. В решті заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року залишено без змін (т. 1 а.с. 204-205).

Додатковим рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17 вересня 2015 року виключено з резолютивної частини заочного рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року вказівку про стягнення з ПАТ КБ «Надра» судового збору (т. 1 а.с. 213).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 13 серпня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 64-68).

28 січня 2016 року справа надійшла до суду для розгляду.

В судовому засіданні 11 лютого 2016 року позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

19 лютого 2016 року позивач подала суду доповнення до позовної заяви зі змісту яких вбачається, що з урахуванням судового рішення суду касаційної інстанції просить стягнути з ПАТ КБ «Надра» понесені втрати в звязку із знеціненням національної валюти в сумі 14763,33 грн., пеню в розмірі 7254,00 долари США, 3 відсотки річних в розмірі 20,00 доларів США, моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

В назване судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Вказала, що 17 лютого 2016 року направила запит в ПАТ КБ «Надра» щодо розгляду її заяви про включення її вимог до реєстру кредиторів. Згідно отриманої відповіді її заяви від 26 червня 2015 року, від 13 липня 2015 року щодо визнання кредиторських вимог були належним чином зареєстровані Банком в журналі загального реєстру кредиторських вимог та прийняті для подальшого розгляду. У відповіді зазначено, що інформація, яка містить в затвердженому Реєстрі акцептованих вимог кредиторів є банківською таємницею та не може бути розміщена публічно, розяснена можливість звернутись у ПАТ КБ «Надра» для зясування інформації щодо акцептування Банком заявлених нею кредиторських вимог. У звязку з цим в найближчому відділенні ПАТ КБ «Надра» отримала відповідь усно, що відсутня у реєстрі кредиторів.

Представник ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність відповідача.

Згідно письмових заперечень, з урахуванням судового рішення суду касаційної інстанції, відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю з тих підстав, що 03 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення №1964988 на суму 5000,00 доларів США строком три місяці на умовах та в порядку передбачених цим договором.

03 жовтня 2014 року по закінченню строку вкладу ПАТ КБ «Надра» повернув позивачу вклад, перерахувавши всю суму вкладу та проценти з вкладного рахунка на поточний рахунок.

03 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення №2037346 на суму 3000,00 доларів США строком на один місяць на умовах та порядку передбачених цим договором.

03 листопада 2014 року по закінченню строку вкладу ПАТ КБ «Надра» повернув позивачу вклад, перерахувавши всю суму вкладу та проценти з вкладного рахунка на поточний рахунок.

Тобто, сторони погодили, що способом повернення вкладів є перерахування коштів з вкладних на поточний рахунок позивача, який відкритий у ПАТ КБ «Надра».

При цьому, проведення будь-яких інших операцій по вкладному (депозитному) рахунку, крім обліку вкладу та нарахування процентів по депозиту, договором банківського вкладу не передбачено.

Виходячи з вимог ст.ст. 1058, 1060 ЦК України порядок повернення банком вкладу та процентів за користування вкладом належить до сфери договірного врегулювання, тому визначається за згодою сторін у відповідному договорі банківського вкладу.

Підписавши договір вкладу сторони домовились, що днем повернення вкладу є день його перерахування на поточний рахунок вкладника.

Після перерахування суми вкладів на поточний рахунок дані суми не являються вкладами, а є грошовими коштами, які обліковуються на рахунку особи.

У звязку з цим ПАТ КБ «Надра» належним чином виконав свій обовязок з повернення сум вкладів позивачу.

Також ПАТ КБ «Надра», як податковий агент, при кожному нарахуванні доходу у вигляді відсотків, здійснює утримання податку та його сплату до бюджету за фізичних осіб-вкладників банку, що мало місце й по двох договорах банківського вкладу позивача. Це свідчить про належне виконання ПАТ КБ «Надра» обовязку по сплаті процентів.

Згідно умов договору банківського вкладу проценти по вкладу в повному обсязі були перераховані на поточний рахунок.

Подальша виплата коштів з поточного рахунку регулюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З 06 лютого 2015 року у ПАТ КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Для позивача 24 квітня 2015 року були перераховані кошти в загальній сумі 3249,58 доларів США, тобто уся сума за договором вкладу, розмір якої охоплювався розміром гарантованої суми відшкодування (200000,00 грн.).

Цим спростовуються позовні вимоги позивача про стягнення суми вкладу та процентів по вкладу.

Відсутні підстави також для стягнення 3 відсотків річних, оскільки ПАТ КБ «Надра» належним чином виконав свої зобовязання за договорами банківського вкладу і це свідчить про відсутність прострочення грошового зобовязання.

Необґрунтованими є вимоги позивача про стягнення пені, оскільки правовідносини, які випливають з депозитного договору, не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані нормами параграфу 3 глави 71 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки правовими нормами глави 51, параграфу 3 глави 71, глави 72 ЦК України не передбачено відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди за невиконання договірних зобовязань. Вказівка на відшкодування моральної шкоди відсутня у договорах банківського вкладу, що були укладені з позивачем.

З 05 червня 2015 року розпочато ліквідацію ПАТ КБ «Надра» та призначено ОСОБА_2 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на один рік.

Виходячи з вимог ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Подавати заяви з вимогами кредитори мали право до 13 липня 2015 року.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з вимогою кредитора на вказані у позові вимоги у встановлений законом строк, тому такі в будь-якому випадку вважаються погашеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Так, 03 липня 2014 року між ПАТ КБ «Надра» (Банк) та ОСОБА_1 (Вкладник) укладено договір № 1964988 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг ПУ «Перший». За умовами договору Вкладник зобовязується в строк не пізніше 5 (пяти) календарних днів з дня підписання договору передати, а Банк зобовязується прийняти грошову суму у розмірі 5000,00 доларів США (Вклад) та зобовязується повернути Вкладникові Вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному договором (п. 1.1). Вкладнику у день підписання договору відкривається вкладний (депозитний) рахунок (Вкладний рахунок) №1964988 на її імя (п. 1.2). Банк закриває Вкладний рахунок після повернення коштів Вкладнику, в тому числі й у разі розірвання договору з підстав, передбачених договором та законодавством України (п. 1.4). Вклад надходить на Вкладний рахунок в сумі 5000,00 доларів США (п. 2.1). Строк розміщення Вкладу 3 місяці від дати фактичного надходження Вкладу на Вкладний рахунок (п. 2.2). У разі внесення Вкладником коштів на Вкладний рахунок в день підписання сторонами договору, датою повернення Вкладнику Вкладу є 03 жовтня 2014 року (п. 2.3). Протягом строку розміщення Вкладу, визначеного у п. 2.2 договору, процентна ставка по Вкладу встановлюється у розмірі 12 процентів річних (п. 2.4). Вкладник за домовленістю з Банком вносить кошти у розмірі Вкладу одним платежем/однією сумою на Вкладний рахунок готівкою або перераховує з поточного рахунку Вкладника №82435905, відкритого в рамках відповідного Пакету послуг (Рахунок) (п. 2.5). Повернення Вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється Банком за домовленістю Сторін шляхом перерахування коштів на Рахунок. Після перерахування Банком Вкладу та нарахованих процентів на Рахунок, зобовязання Банку за цим Договором вважаються виконаними належним чином (п. 2.6). Банк зобовязується: забезпечити повне збереження та повернення Вкладу, а також сплату процентів (п.3.4.3); сплатити Вкладнику проценти шляхом перерахування коштів на Рахунок в останній день строку розміщення Вкладу, а при пролонгації строку розміщення Вкладу в останній день закінчення кожного періоду розміщення Вкладу (п. 3.4.4); повернути Вкладнику Вклад в кінці строку розміщення Вкладу або достроково в порядку, передбаченому договором, шляхом перерахування коштів на Рахунок (п. 3.4.5). Проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, що передує його поверненню вкладникові (перерахування на рахунок) або списанню з вкладного рахунку з інших підстав (п. 4.2). За невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань по цьому договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 5.1) (т. 1 а.с. 65).

Згідно квитанції №3748 від 03 липня 2014 року ОСОБА_1 внесла кошти в сумі 5000,00 доларів США (еквівалент у гривнях 59167,01 грн.) на депозит готівкою №1964988 у ПАТ КБ «Надра», власником якого вона є (т. 1 а.с. 13).

03 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «Надра» (Банк) та ОСОБА_1 (Вкладник) укладено договір № 2037346 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг ПУ «Перший». Умови договору є аналогічними до договору від 03 липня 2014 року, при цьому сума вкладу - 3000,00 доларів США, кошти розміщуються на строк один місяць, процентна ставка 8 процентів річних (т. 1 а.с. 10).

Із квитанції №3398 від 03 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 у відділенні ПАТ КБ «Надра» з поточного рахунку №82435905 в валюті USD на депозитний рахунок № 2037346 в валюті USD перераховано 3000,00 доларів США (т. 1 а.с. 11).

03 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ПАТ КБ «Надра» про повернення коштів в сумі 4650 доларів США згідно п. 3.4.5 договору № 1964988 від 03 липня 2014 року та п. 3.4.5 договору № 2037346 від 03 жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 14).

17 листопада 2014 року ПАТ КБ «Надра» проінформувало ОСОБА_1, що в звязку з дією Постанови Правління НБУ №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29 серпня 2014 року вона має право отримати готівкову іноземну валюту з поточного (карткового) рахунку №82435905 виключно в межах встановленого добового обмеження 15000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ (т. 1 а.с. 15).

Відповідно до Звіту по депозиту Депозит без поповнення в валюті USD № 1964988, відкритому в Пакеті послуг ПУ «Перший» №3159744 станом на 05 березня 2015 року, кошти в сумі 5000,00 доларів США 03 липня 2014 року внесені на депозит у відділенні ПАТ КБ «Надра», а 03 жовтня 2014 року здійснено їх переказ на поточний рахунок. Сплачено відсотків - 149,58 доларів США (т. 1 а.с. 111).

Згідно Звітів по депозиту Депозит без поповнення в валюті USD № 2037346, відкритому в Пакеті послуг ПУ «Перший» №3159744 станом на 11 березня 2015 року, станом на 26 травня 2015 року, кошти в сумі 3000,00 доларів США 03 жовтня 2014 року внесені на депозит у відділенні ПАТ КБ «Надра», а 03 листопада 2014 року здійснено їх переказ на поточний рахунок. Сплачено відсотків 19,72 доларів США (т. 1 а.с. 110, т. 2 а.с. 29-30).

Із поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку з 03 липня 2014 року по 05 березня 2015 року (клієнт ОСОБА_1М.) вбачається, що заборгованості по валютному рахунку №82435905 немає, доступна сума на рахунку 3249,58 доларів США (т. 1 а.с. 112).

Згідно поточного звіту за операціями по рахунку кредитної картки з 01 січня 2014 року по 25 травня 2015 року (клієнт ОСОБА_1М.) заборгованості по валютному рахунку №82435905 немає, доступні кошти відсутні. Наведено детальні дані про внесення коштів на рахунок Банку та їх видачу (т. 1 а.с. 163-164).

Судом касаційної інстанції в ухвалі від 23 грудня 2015 року по названій справі зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

В ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними та є обов'язковими для сторін договору, а також умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктами 5.1 договору строкового банківського вкладу (депозиту) № 1964988 від 03 липня 2014 року та договору строкового банківського вкладу (депозиту) № 2037346 від 03 жовтня 2014 року передбачені положення щодо відповідальності сторін за цими договорами, згідно з якими за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань за цими договорами сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки (зокрема, пені); відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

За умовами спірних договорів за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань за цими договорами сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України, яке передбачає сплату пені та відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За умовами спірних договорів сума депозиту за договором № 1964988 у розмірі 5000,00 доларів США мала бути повернута ПАТ КБ «Надра» до 03 жовтня 2014 року, а сума депозиту за договором № 2037346 у розмірі 3000,00 доларів США мала бути повернута ПАТ КБ «Надра» до 03 листопада 2014 року.

При цьому, пунктами 2.6 договору строкового банківського вкладу (депозиту) № 1964988 від 03 липня 2014 року та договору строкового банківського вкладу (депозиту) № 2037346 від 03 жовтня 2014 року визначено, що повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється банком за домовленістю сторін шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника № 82435905 і після перерахування банком вкладу та нарахованих процентів на цей рахунок відповідні зобов'язання банку вважаються виконаними належним чином.

Відповідно до поточного звіту за операціями карткового рахунку № 82435905 на вказаний рахунок 03 жовтня 2014 року перераховано суму депозиту у розмірі 5000,00 доларів США, а 03 листопада 2014 року на цей рахунок перераховано суму депозиту в розмірі 3000,00 доларів США.

Оскільки згідно з умовами договорів банківських вкладів (депозитів) № 1964988 та № 2037346 після закінчення дії кожного з цих договорів відповідні суми депозиту були перераховані на поточний рахунок позивача - у подальшому між сторонами виникли правовідносини із договору банківського рахунка (ст.ст. 1066, 1076 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 10 червня 2015 року, викладеною у постанові № 6-36цс15, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України, закінчення строку дії договору банківського вкладу і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Отже, після перерахування ПАТ КБ «Надра» коштів з вкладного (депозитного) рахунку ОСОБА_1 на поточний рахунок, договір банківського вкладу (депозиту) між сторонами припинився (п. 2.6 договору), а виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка.

18 лютого 2015 року позивач проінформувала суд, що за період з 01 по 12 грудня 2014 року відповідач повернув їй 1400,00 доларів США, тому залишок вкладу становить 3100,00 доларів США.

28 квітня 2015 року позивач проінформувала суд, що 23 квітня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив їй борг за депозитом 3100,00 доларів США та нараховані відсотки 151,34 долари США у національній валюті за курсом НБУ станом на день введення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» - 17,99 грн. за 1 долар США (сума виплати 58491,67 грн.).

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач по закінченню строку дії депозитного договору зверталася до ПАТ КБ «Надра» із вимогою повернути їй вклад, однак відповідачем не було виконано свої зобовязання щодо реального повернення вкладу. Позивач свої кошти в день закінчення дії договорів банківських вкладів (депозитів) так і не отримала, свої кошти вона отримувала тривалий час по частинах, в тому числі й в той період, як ПАТ КБ «Надра» повноцінно проводив фінансову діяльність (т. 1 а.с. 163-164) та лише 23 квітня 2015 року їй повернуто усю суму за депозитом.

Це свідчить про порушення її прав, як вкладника ПАТ КБ «Надра».

Враховуючи зазначене за період з 25 листопада 2014 року (день надходження позовної заяви до суду) по 05 лютого 2015 року (тимчасову адміністрацію запроваджено в ПАТ КБ «Надра» з 06 лютого 2015 року) Банк, на підставі ст. 625 ЦК України, повинен сплатити позивачу три відсотки річних від простроченої суми.

У звязку з тим, що станом на 05 лютого 2015 року відповідач не повернув вклад за депозитом в сумі 3100 доларів США, тому розрахунок трьох відсотків річних проведено виходячи з даної суми. Зокрема, за період з 25 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року кількість прострочених днів складає 73 дні, тому три відсотка річних складає суму 18,6 долара США (3100,00*3*73/365/100).

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що з ПАТ КБ «Надра» мають бути стягнуті витрати в звязку із знеціненням національної валюти в сумі 14763,33 грн., оскільки тимчасову адміністрацію запроваджено в ПАТ КБ «Надра» з 06 лютого 2015 року і кошти для позивача були повернуті за спеціальною процедурою, що визначена в Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» саме станом на день введення тимчасової адміністрації.

Позивач змінила первісні позовні вимоги при новому розгляді справи і не вказує на необхідність стягнення процентів на вклад.

В силу ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Як передбачено ч. 5 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

У звязку із зазначеним суд вважає, що ПАТ КБ «Надра» прострочило виконання зобовязання за договорами банківських вкладів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка згідно з ч. 5 ст. 10 вищезазначеного Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»: споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника (п. 22); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Залучення фінансових активів із зобовязанням щодо наступного їх повернення відноситься до фінансових послуг (п. 4 ч. 1 ст. 4 означеного Закону).

Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що договір банківського вкладу є договором про надання послуг, а вкладник за цим договором - споживачем фінансових послуг. В свою чергу, банк є їх виконавцем і несе відповідальність за неналежність надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи зазначене, позивач обґрунтовано посилається на регулювання спірних правовідносин також і Законом України «Про захист прав споживачів».

Розраховуючи розмір пені позивач вказала, що такий становить 7254,00 долари США (3100*0,03*78).

Однак, судом встановлено, що днів прострочення є 73 (період з 25 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року), тому розмір пені становить 6789,00 доларів США (3100,00*0,03*73).

За приписами ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551); розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551).

Неустойка є засобом забезпечення зобов'язання та засобом цивільно-правової відповідальності за його порушення, відповідно до своєї правової природи неустойка не може розглядатися як засіб збагачення.

Між тим, сума пені (6789,00 доларів США) більш як вдвічі перевищує розмір неповернутої станом на 05 лютого 2015 року суми вкладу по депозиту (3100,00 доларів США).

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Відповідна правова позиція, що згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

Враховуючи зазначене суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру пені, її розмір має бути визначений з урахуванням положень п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та виходячи з принципів розумності, справедливості, співмірності з характером порушення зобов'язання і розміром збитків, тому пеню слід визначити в розмірі суми заборгованості по вкладу, що існував станом на день запровадження тимчасової адміністрації, тобто в сумі 3100,00 доларів США, такий розмір неустойки є достатнім для ефективного захисту майнових прав позивача та для запобігання їх порушенню з боку ПАТ КБ «Надра».

Судом враховується, що за змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування коштами в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Однак вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості та стягнення відсотків за користування валютними коштами, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій.

Тобто, пеня має стягуватись в національній валюті у звязку з чим її розмір має бути визначений в сумі 55769,00 грн. (3100,00*17,99) (по курсу НБУ станом на день запровадження тимчасової адміністрації - 17,99 грн. за 1 долар).

Позивач просить суд стягнути моральну шкоду з відповідача, при цьому посилається на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», однак вказівка на даний нормативний акт не може прийматись судом до уваги виходячи з наступного.

У п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону вказано, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Зміни до п. 5 ч. 1 ст. 4, ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів» внесені Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», де у п. 6 ч. 1 ст. 1 вказано, що шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Отже, Законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), тільки за умови, що така шкода це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть у звязку з придбанням товару неналежної якості.

Позивачем не надано і матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування судом моральної шкоди відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, роз'яснень, що містяться у п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з характеру, обсягу та тривалості душевних страждань ОСОБА_1, того, що в період з часу закінчення дії договорів депозиту вона не могла користуватись своїми коштами, кошти отримувала тривалий час, від цього перенесла душевні страждання, тому з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що вимоги морального характеру підлягають задоволенню частково, які суд визначає в сумі 2000,00 грн., така буде достатньою для моральної компенсації завданих позивачу моральних страждань.

Оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, тому такі компенсуються за рахунок держави (ч. 2 ст. 88 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 27, 31, 60, 88, 197, 212, 215 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 55769,00 грн., 3 відсотки річних в розмірі 18,6 доларів США (еквівалент по курсу НБУ 17,99 грн. за 1 долар США станом на 06 лютого 2015 року 334,61 грн.), моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис ОСОБА_3

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_3