Ухвала

іменем україни

07 листопада 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко ЛідіяЄвгеніївна про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_6 Вона є єдиною дочкою, спадкоємцем за законом першої черги та після смерті матері звернулась до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, де отримала лист, про те, що спадкова справа після смерті її матері відкрита приватним нотаріусом Лазоренко Л.Є. 24 березня 2015 року вона подала приватному нотаріусу Лазоренко Л.Є. заяву про прийняття спадщини, де дізналась, що існує заповіт від 05 серпня 2014 року, складений на користь відповідачів, які звернулись за прийняттям спадщини на третій день після смерті ОСОБА_6 Позивач вважала, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, оскільки він не був підписаний ОСОБА_6 та не відповідає волі спадкодавця. Враховуючи зазначене, позивач просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, згідно якого на користь відповідачів нібито заповідано все її майно.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений 05 серпня 2014 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є, реєстровий № 651, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з висновком експерта № 11 від 06 травня 2016 року рукописний запис: «Цей заповіт прочитано мною у голос та власноручно підписано» та підпис від імені ОСОБА_6 на заповіті 05 серпня 2014 року - виконано ОСОБА_6, не зміненим почерком, під впливом відносно-постійних збиваючих факторів природного характеру до яких зокрема відносяться хвороба, похилий вік виконавця тощо. Діагностичних ознак, які б свідчили про вплив на виконавця рукопису збиваючих факторів штучного характеру (до яких зокрема відносяться навмисна зміна власного почерку, незвичний стан) - не виявлено. Діагностичні ознаки, які б свідчили про вплив на виконавця досліджуваного підпису від імені ОСОБА_6 на заповіті 05 серпня 2014 року збиваючих факторів штучного чи природного характеру - відсутні.

Згідно з довідками Бориспільської ЦРЛ від 13 листопада 2015 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувала.

Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно із ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, викладений у вигляді письмового документу, підписаний безпосередньо заповідачем у присутності нотаріуса, посвідчений нотаріусом, який перевірив дієздатність заповідача і з'ясував його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок його смерті. Нотаріусом дотримано порядок посвідчення заповіту. Доводи позивача, щодо відсутності волевиявлення спадкодавця ОСОБА_6 на момент вчинення оспорюваного правочину не підтверджується жодними доказами та спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи, а також показаннями свідків.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідія Євгеніївна про визнання заповіту недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ