У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до управління освіти, молоді та спорту Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він з 24 жовтня 2014 року працював на посаді інженера управління освіти, молоді та спорту Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області. Наказом начальника управління від 2 червня 2015 року № 47-к «Про звільнення ОСОБА_4» його звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу начальника управління від 26 березня 2015 року № 52 «Про скорочення чисельності працівників установ управління освіти, молоді та спорту Ярмолинецької районної державної адміністрації». Вважає зазначені накази незаконними, оскільки було порушене його переважне право у залишенні на роботі як молодого спеціаліста, якому повинно бути створене робоче місце на період не менше двох років, а тому просив задовольнити позов.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм п. 1 ст. 40 КЗпП України, про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 1. ст. 40, п. 1 ст. 49-2 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим органом лише у разі скорочення чисельності або штату працівників і про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

1 квітня 2015 року позивача було попереджено про майбутнє звільнення, а 2 червня 2015 року наказом № 47-к - звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Не заслуговують уваги доводи позивача про порушення переважного права на роботі, як молодого спеціаліста при звільненні у зв'язку з скороченням посади інженера, оскільки посада інженера була не першим робочим місцем ОСОБА_4

При звільненні ОСОБА_4 з посади інженера управління освіти, молоді та спорту Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області, порушення норм діючого законодавства відповідачем допущено не було.

Оскільки відсутні правові підстави для поновлення на роботі, тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та спрямовані на майбутнє вимоги про зобов'язання здійснити таку виплату до дати фактичного поновлення на роботі, а також відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.А.Черненко

С.П.Штелик