Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 325-2105/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шеїна Л.Д.
Справа № 22-ц/778/778/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року у справі за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИЛА:

24 листопада 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження дитини.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року заяву повернуто заявнику для подання до належного суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 24 листопада 2015 року ОСОБА_5, яка зареєстрована за адресою: будинок 15 «б», по вулиці Новікова, міста Сєвєродонецьк, Луганської області, звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту народження дитини.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року заяву повернуто заявнику для подання до належного суду.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з ксерокопії паспорту ОСОБА_5, вона зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: будинок 15 «б», по вулиці Новікова, міста Сєвєродонецьк, Луганської області.

ОСОБА_5 як у своїй заяві до суду так і в апеляційній скарзі посилається на те, що вона фактично проживає без реєстрації за адресою: будинок №67, вулиця Артема, в м. Новоазовське, Донецької області.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно із ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців" від 15 травня 2003 року місце проживання фізичної особи - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем.

Реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Особи, які перебувають більше одного місяця за межами адміністративно-територіальної одиниці, в якій зареєстроване їх місце проживання, і які мають невиконані майнові зобов'язання, накладені в адміністративному порядку чи за рішенням суду, або призиваються на дійсну військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов'язані зареєструвати місце перебування.

При зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів.

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст.8 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. При реєстрації місця перебування особи інформація про неї надається до органу реєстрації за місцем проживання особи. Таким чином, місце проживання не вважається місцем перебування.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, це місце повинно бути зареєстрованим у встановленому законом порядку. Отже, саме реєстрація фізичної особи - заявника є визначальною для правильного визначення підсудності.

З наведеного вбачається, що заявниця у встановленому законом порядку зареєстрована за адресою: будинок 15 «б», по вулиці Новікова, міста Сєвєродонецьк, Луганської області, а тому суд, повертаючи заяву для подачі до належного суду, не порушив вимоги процесуального Закону щодо підсудності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог процесуального права не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: