Справа № 523/4998/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" травня 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі - Щербані О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору міни № 1/99-00092 від 28.04.199 р. 3/5 частини квартири АДРЕСА_1, на квартиру АДРЕСА_2, укладеного на Регіональній товарній біржі, дійсним, посилаючись на те, що сторони виконали всі істотні умови договору, на теперішній час позивачам стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, і вони не мають можливості розпоряджатися своїм майном як належні співввласники, тому звернулися до суду за захистом свого права власності.

Сторони у засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заяви позивачів про підтримання позовних вимог і розгляд справи у їх відсутності. Судом було здійснено всі заходи щодо належного повідомлення відповідача, передбачені вимогами ст.74 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, про причини неявки відповідач не повідомляв.

Відповідно до положень ст.224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи було встановлено, що 28.04.1999 року ОСОБА_4, діюча по довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_3, як ініціатор угоди, та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як учасники угоди, уклали договір міни нерухомого майна №1/99-00092, відповідно до якого відповідач передав, а позивачі прийняли у власність квартиру АДРЕСА_2, передавши у власність відповідача належні їм 3/5 частини квартири АДРЕСА_1. Договір міни нерухомого майна сторони оформили на Регіональній товарній біржі 28 квітня 1999 року за №1/99-00092, але нотаріально його не посвідчили.

На підставі даного договору за ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 01 червня 1999 року було зареєстровано право власності на придбаний об'єкт нерухомості у КП «ОМБТІ та РОН» під №324пр. стр. 168р.192 (а.с.8-зворот).

Сторони договору цілком виконали договір міни відповідно до норм, установлених цивільним законодавством на той час.

Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року, ст. 47 ЦК України якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення.

З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов про укладення договору міни квартири АДРЕСА_3, на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1, сторони скасували реєстрацію з попередніх місць проживання та виїхали до нових місць постійного проживання, тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Отже, сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, встановлених цивільним законодавством.

Яких-небудь суперечок між позивачами та відповідачем судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року.

Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на Регіональній товарній біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд вважає, що порушене право позивачів підлягає відновленню.

Керуючись ч.2 ст.47, ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна №1/99-00092 від 28 квітня 1999 року, укладений на Регіональній товарній біржі між ОСОБА_4, діючою по довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_3, як «Ініціатором угоди», та ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як «Учасниками угоди», відповідно до якої «Ініціатор угоди» передала, а «Учасники угоди» прийняли у власність квартиру АДРЕСА_2, передавши «Ініціатору» у власність 3/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: