АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3698/14-ц Головуючий у 1 інстанції Богдан О.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5788/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ПономаренкоЮ.В.,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені: в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 112 666,76 доларів США (900 545,41грн) звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_5, а саме квартиру АДРЕСА_1; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мароторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; вирішено питання розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що 3 травня 2007 року між ПАТ АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Банк надав останній кредит у сумі 80 000,00 доларів США (404 000,00 грн). В подальшому сторонами було укладено додаткові угоди №1 від 17 грудня 2008 року та №2 від 12 лютого 2009 року до договору споживчого кредиту, якими було погоджено зміну номеру договору №1 та встановлено термін повернення кредиту до 3 травня 2019 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 3 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № 53792, за яким у заставу Банку передано квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08.12.2011, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_5

У зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором станом на 12 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 112 666,76 доларів США (900 545,41грн), яка складається із: 62 773,99 доларів США (501 752,51грн) - заборгованості за кредитом; 49 892,77 доларів США (398 792,91грн) заборгованості по процентах за користування кредитом.

Вважаючи позовні вимоги доведеними і обґрунтованими, суд першої інстанції задовольнив їх у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивач не надав доказів цивільно-правових відносин між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» та у рішенні суду не зазначено початкову ціну предмету іпотеки.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, при цьому згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що Банком не було дотримано вимоги ст. 513 ЦК України та ст. 24 Закону України «Про іпотеку», не заслуговують на увагу, адже 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитними договорами та прав вимоги за договорами забезпечення. Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв оригінали договорів, укладених з ОСОБА_5 (том1ас234,235).

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_5 порушено умови кредитного договору від 3 травня 2007 року, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед кредитором в сумі 112 666,76 доларів США (900 545,41грн). Оскільки виконання основного зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 3 травня 2007 року, укладеним між Банком та ОСОБА_5, то воно не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов'язання. Проте, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вказаної заборгованості проводиться з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та не може бути застосовано без визначення вартості початкової ціни предмету іпотеки.

Виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, то у розумінні норми ст. 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 цього Закону.

Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до змісту вказаної норми необхідною умовою для ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у передбаченому ст. 41 Законом порядку є визначення ціни предмета іпотеки.

Ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі іпотеки (п. 1.1). Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана за змістом ст. ст. 10,11,60 ЦПК України довести інший розмір, зокрема, заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи. У такому порядку це питання судом першої інстанції не вирішувалось.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач посилалася на не зазначення судом вартості предмета іпотеки, проте, належних і допустимих доказів щодо вартості квартири до апеляційної скарги не надала. Сама по собі відсутність даних про вартість предмету іпотеки не є підставою для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник ПАТ «Дельта Банк» надав апеляційному суду звіт №09/16-Д04 від 30.08.2016 про оцінку ринкової вартості двокімнатної квартири АДРЕСА_1, її ринкова вартість визначена у сумі 1 330 023,00грн. Даний звіт не викликає сумнівів у суду та відповідачем у передбаченому законом порядку не спростований.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.12.2015 підлягає зміні в частині зазначення початкової ціни предмету іпотеки.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки на інші обставини як на підставу для скасування рішення суду ні відповідач, ні її представник не посилаються.

У зв'язку з наведеним та відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 305, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року змінити.

Викласти абзац другий та третій резолютивної частини рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в іншій редакції, а саме:

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 вересня 2007 року в розмірі 112 666,76 доларів США, що складається з 62 773,99 доларів США заборгованості по кредиту; 49 892,77 доларів США заборгованості по процентах і в загальній сумі становить еквівалент 900 545,41 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., що на праві власності належить ОСОБА_5, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною 1 330 023,00грн (один мільйон триста тридцять тисяч двадцять три грн).

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна