Категорія 19 Головуючий у 1-й інстанції Скрипниченко Т.І.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів Лісового О.О., Мальцевої Є.Є.

секретаря Собецької О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 30 березня 2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №MRC0GK04000166, за яким ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 25 000 доларів США на строк до 30 березня 2017 року, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість позичальник взяті на себе зобов'язання погашати кредит, відсотки за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, належним чином не виконував, в наслідок чого станом на 20 березня 2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 11210,53 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10352,03 долара США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 716,61 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 113,06 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 28,83 доларів США. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у загальному розмірі 11210,53 доларів США, що станом на 20 березня 2015 року за курсом НБУ становить 259 972 грн. 19 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2599 грн. 72 коп.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним кредитного договору №MRC0GK04000166 від 30 березня 2007 року та як похідного від нього договору іпотеки житлового будинку від 30 березня 2007 року. В обґрунтування посилався на те, що на порушення вимог ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачу не було надано повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту та всіх супутніх послуг, як банківських, так і 3-х осіб (послуг нотаріуса, страхові послуги, послуги за реєстрацію застави, оцінювача тощо). Позичальника не було повідомлено про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе тільки споживач. Додатковою угодою від 02 квітня 2012 року до кредитного договору від 30 березня 2007 року було внесено суттєві зміни: збільшена процентна ставка з 12% до 13,2% річних, при цьому передбачено сплату винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця. Введено п.6, згідно з яким збільшено розмір неустойки до 100% розміру неналежно сплачених відсотків, в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород. Також введено пункт щодо збільшення строків позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків а користування кредитом, винагород, неустойки до 50 років.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №MRC0GK04000166 від 30 березня 2007 року у розмірі 10352,03 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долару США станом на 30 жовтня 2015 року становить 237 102 грн. 73 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2370 грн. 94 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 716,61 доларів США, комісії в розмірі 113,06 доларів США та пені в розмірі 28,83 доларів США, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що судом першої інстанції не наведено мотивів відмови у задоволенні первісного позову щодо стягнення процентів у розмірі 716,61 доларів США та комісії у розмірі 113,06 доларів США. Суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості зі сплати пені в розмірі 28,83 доларів США, оскільки банк списав пеню, що була нарахована за період дії мораторію.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника ОСОБА_3, проти доводів апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності відповідача ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ "ПриватБанк" Малервейн М.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволенню частково.

За змістом ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитом, відмови у задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки житлового будинку, відшкодування судових витрат, ніким із сторін не оскаржується. Тому відповідно до вимог ст.303 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу в межах апеляційного оскарження в частині відмови в стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом, комісії та пені.

Згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 30 березня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № MRC0GK04000166, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США на придбання житлової нерухомості, а також 2501,31 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту. Періодами сплати вважати період з 24 по 28 число кожного місяця у сумі 411,09 ларів США (п.7.1 кредитного договору).

02 квітня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № MRC0GK04000166, відповідно до умов якої:

1. Суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 0,00 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 0,00 доларів США.

2. У разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених в графіку погашення кредиту (додаток №1) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 0,00 доларів США.

3. Пункт 7.1 кредитного договору викладено в наступні редакції:

Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 30 березня 2007 року по 29 березня 2017 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінінії у розмірі 25 000 доларів США на придбання житлової нерухомості, а також у розмірі 2981,90 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,02% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

Періодом сплати є період з 24 по 28 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати починаючи з 02 квітня 2012 року позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Погашення проводиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток №1).

6. В разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, далі плата за кредитом, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов'язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку:

- в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом;

- в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором.

Сплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання позичальником зобов'язання по сплаті плати за кредитом. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Банк обумовлює, що на період неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті плати за цим кредитом, що включає в собі відсотки за користування кредитом та винагород, передбачених договором, здійснюється зменшення розміру плати за кредитом до суми фактично сплаченої позичальником.

Згідно ст.ст. 212, 611, 625 ЦК України при порушені позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту, за цим договором, понад 1460 днів, щодо зобов'язань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою.

Термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 (п'ятдесят) років.

Відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення процентів за користування кредитом та комісії суд першої інстанції виходив з того, що для стягнення заборгованості за цими платежами банк повинен звернутися з вимогою про стягнення неустойки, оскільки сторонами додатковою угодою (п.6) погоджено саме такий вид відповідальності за невиконання умов договору по сплаті процентів за користування кредитом та винагород передбачених договором, а плата за кредитом зменшилася до фактично сплачених позичальником сум, але з такими вимогами банк до суду не звертався. Що стосується пені, то нарахування останньої відбувалося під час встановлення мораторію, а з урахуванням списання певної суми та правил за якими погашається заборгованість, суд відмовив в задоволені позову в цій часті.

Проте, повністю погодитися з таким висновком колегія суддів не може виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ч.1 ст.1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Після укладення сторонами 02 квітня 2014 року додаткової угоди, відповідно до п.п. 4, 5 додаткової угоди, був складений новий графік погашення кредиту (додаток №1), який є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди. В цьому додатку визначено строки сплати та розміри щомісячної комісії, погашення відсотків за користування кредитом, погашення тіла кредиту, а загалом щомісячний платіж мав дорівнювати 435,48 доларів США.

Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, в графах погашення суми сплачені на погашення відсотків за користування кредитом та комісії з квітня 2012 року є меншими, ніж це передбачено додатком №1 до додаткової угоди, в наслідок чого утворилась заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 716,61 доларів США, з яких 642,88 доларів США є простроченими, заборгованість по комісії в розмірі 113,06 доларів США.

Відмовляючи в задоволені позову в цій частині суд послався на положення п.6 додаткової угоди, але при цьому не врахував, що порядок розрахунків визначений параграфом 3 кредитного договору, за змістом якого:

За користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, визначеному в п.7.1 змінної частини даного договору (п.3.1).

Згідно п.3.2 при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному у п. 7.4 цього договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п.1.1 суми щомісячного платежу за кредитним договором (у випадку погашення заборгованості шляхом надання щомісячного платежу й установлення його суми в п.1.1). При встановленні банком у порядку, передбаченому п.2.3.2 зменшеної процентної ставки, умови даного пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

Пунктом 3.4 передбачено, що нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше повного погашення кредиту.

При непогашені кредиту в строки, зазначені у п.7.1 та п.2.3.3 цього договору заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.3.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості (п.3.8).

Отже, за змістом наведених положень, які відповідно до п.7 додаткової угоди лишилися незмінними, відсотки за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту, та оскільки основне зобов'язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконане, суд дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується п.6 додаткової угоди, яким передбачена відповідальність у разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, то відповідних вимог про стягнення неустойки позивачем не заявлялось, і як наслідок, відсутні підстави для зменшення розміру плати за кредитом до суми фактично сплаченої позичальником.

Посилання представника відповідача на порушення банком положень ст.1056-1 ЦК України щодо односторонньої зміни розміру фіксованої процентної ставки є неспроможними. Збільшення процентної ставки з 12% річних до 13,02% річних було погоджено сторонами у додатковій угоді від 02 квітня 2012 року. Нарахування на прострочену суму заборгованості, відповідно до п. 7.4 кредитного договору, який не змінювався додатковою угодою, проводилось у подвійному розмірі, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Разом з тим, доводи апеляційної карги банку щодо необґрунтованої відмови у стягненні пені є безпідставними.

Згідно п.4.1 кредитного договору, укладеного між сторонами, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань банком станом на 20 березня 2015 року була нарахована пеня (накопичувальним підсумком) в сумі 278,90 доларів США, з яких 250,07 доларів США списано, залишок становить 28,83 доларів США, які позивач просив стягнути за курсом НБУ.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, до проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і місто Маріуполь.

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р.

Згідно із п.20 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить і місто Маріуполь.

Про неухильне дотримання вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року неодноразово наголошував банкам України і Національний банк України в своїх листах від 13 жовтня 2014року №47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем (а.с. 4-7), вбачається, що на станом на 02 квітня 2012 року відповідачу була нарахована пеня в сумі 183,02 коп., яка відповідно до пункту 1 додаткової угоди, укладеної між сторонами 02 квітня 2012 року, була зменшена до 0,00 доларів США (а.с. 12). До 20 червня 2014 року пеня не нараховувалась, а з 20 червня 2014 року по 20 березня 2015 року банком була нарахована пеня в розмірі 95,88 доларів США.

Таким чином, незважаючи на списання пені в розмірі 183,02 долара США та дію закону про мораторій, станом на 20 березня 2015 року, банком відповідачу була нарахована пеня в загальному розмірі 278,90 доларів США (183,02+95,88).

Разом з тим, як вбачається з виписки з особового рахунку за період з 20 червня 2014 року по 20 березня 2015 року, з коштів, які сплачувались відповідачем ОСОБА_2 на погашення кредиту, банком 85,55 доларів США були спрямовані на погашення (списання) пені (а.с. 125-136).

За таких обставин, враховуючи безпідставність нарахування відповідачу пені в період дії закону про мораторій, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову банку про стягнення пені в розмірі 28,83 доларів США.

Разом з тим, враховуючи порядок погашення заборгованості, сплачені відповідачем 85,55 доларів США, які банком зараховані на погашення пені, нарахованої у період дії мораторію, підлягають зарахуванню при визначенні заборгованості по комісії (113,06 - 85,55 дол. США, до сплати 27,51 доларів США).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову про стягнення процентів за користування кредитом та комісії підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1165 грн. 63 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування кредитом та комісії скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № MRC0GK04000166 від 30 березня 2007 року по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 716,61 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долару США станом на 11 лютого 2016 року становить 18 588 грн. 86 коп., комісію в розмірі 27,51 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долару США станом на 11 лютого 2016 року становить 713 грн. 61 коп.; судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1165 грн. 63 коп., а всього 20 468 (двадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 10 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: О.О. Лісовий

Є.Є.Мальцева