АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7483/16 Справа № 202/1557/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Сахарову Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015 рокута ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.62-65).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015 рокувідмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк до ПАТ Акцент-Банк, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості(а.с.58-59).

Як на підстави апеляційної скарги, ПАТ КБ ПриватБанк посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.62-65).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору № DNH4KS11930701 від 01.09.2005 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4 808 грн. 60 коп. зі сплатою за користування ним відсотків 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.04.2006 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов договору № DNH4KS11930701 від 01.09.2005 року заборгованість за ним станом на 26.11.2013 року склала 99 549 грн. 66 коп., в тому числі: 4 777 грн. 65 коп. заборгованість за кредитом; 28 055 грн. 67 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 61 499 грн. 69 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 4 716 грн. 65 коп. штраф (процентна складова).

Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ Акцент-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Відповідач просив застосувати до вимог Банку строк позовної давності.

У звязку із невиконанням відповідачем зобовязань по поверненню кредитних коштів, ПАТ КБ ПриватБанк 04.02.2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом із пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стаття 257 ЦК визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі вимогами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

У відповідності до положень ст. 261 ЦК, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України (справа 6-103цс14, постанова від 24.09.2014 року) початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заяву про застосування строку позовної давності відповідачем було подано до суду першої інстанції 02.02.2015 року (а.с.52).

Оскільки право на позов у ПАТ КБ ПриватБанк виникло при невнесенні відповідачем чергового платежу, а саме у жовтні 2005 року, строк дії договору по 03.04.2006 року, до суду Банк звернувся лише у лютому 2014 року, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк позовної давності є правильним.

Посилання ПАТ КБ ПриватБанкв апеляційній скарзі на те, що строк позовної давності не закінчився безпідставні.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справ.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: