Справа № 457/832/14 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/2747/16 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

голови Гаражного кооперативу «Бескид» Ониська Б.О. , представника ОСОБА_3 та представника відповідачів ОСОБА_4,розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Гаражного обслуговуючого кооперативу «Бескид» на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом Гаражного обслуговуючого кооперативу «Бескид» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа управління Держкомзему м.Трускавця про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 від імені та в інтересах яких виступає ОСОБА_6 до гаражного обслуговуючого кооперативу «Бескид», Трускавецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Держземагенства у Дрогобицькому районі, Львівської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання частково недійсним акту на право постійного користування землею, визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2014 року Гаражний обслуговуючий кооператив «Бескид» (далі ГОК «Бескид») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа управління Держкомзему м.Трускавця про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якому просить суд зобов'язати відповідачів усунутиперешкоди в користуванні належною цьому кооперативуземельною ділянкою шляхом розгородження та зняття металевої сітки і не чинити перешкод в користуванні цією ділянкою в майбутньому.

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що ГОК «Бескид» на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2244 га, що розташована в АДРЕСА_1, яка за рішенням Трускавецької міської ради №9 від 04.06.1998 року була надана цьому кооперативу в постійне користування, з виготовленням державного акту на право постійного користування землею від 30 листопада 1998 року а рішенням 38 сесії 6 демократичного скликання Трускавецької міської ради №670 від 25.03.2014р. цю ж земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, надано ГОК «Бескид» у власність для обслуговування гаражного будівництва та видано свідоцтво про право власності на це нерухоме майно від 02.04.2014 р.

Однак, за ствердженням позивача, відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в період перебування цієї земельної ділянки в користуванні цього автогаражного кооперативу з 1998 року самовільно захопили частину території кооперативу на земельній ділянці площею 0,0464 га і незаконно утримують її в своєму володінні по даний час, використовуючи на власний розсуд, та обгородили цю земельну ділянку по периметру металевою огорожею.

В грудні 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7, від імені та в інтересах яких діє ОСОБА_6, звернулись до суду із зустрічним позовом до ГОК «Бескид» та Трускавецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області, та з врахування збільшення і доповнень до позовних вимог в заяві від 19.03.2015 року просять суд:

- визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер НОМЕР_3 від 02.04.2014 року в частині площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0464 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1;

- визнати частково недійсним п.п. 6.1, 6.2 рішення Трускавецької міської ради №670 «Про затвердження технічних документацій, проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність чи користування» в частині площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 0,0464 га.;

- визнати частково недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_2 від 30.11.1998 року в частині площі земельної ділянки АДРЕСА_1 0,0464 га.;

- визнати право власності в рівних частках за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0464 га по АДРЕСА_1 за набувальною давністю, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови.;

- зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розробити проект землеустрою щодо відводу земельної ділянки площею 0,0464 га по АДРЕСА_1 за набувальною давністю, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови;

- зобов'язати Трускавецьку міську раду розглянути та прийняти на черговій сесії Трускавецької міської ради рішення по суті щодо затвердження проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 площею 0,0464 га по АДРЕСА_1 за набувальною давністю, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови;

- поновити строк на оскарження рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №100 від 08.03.1996 року «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №9 від 04.06.1998 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування» визнання частково недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_2 від 30.11.1998 року, пропущений з поважних причин;

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №100 від 08.03.1996 року «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №9 від 04.06.1998 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування» в частині відведеної та переданої в постійне користування площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 0,0464 га.

В обґрунтування позовних вимог, позивачі за зустрічним позовом зазначають, що виділення земельної ділянки вказаному гаражному кооперативу в 1998 році відбулось з порушенням норм діючого на той час земельного законодавства. Площа 2244 кв.м., яка була виділена гаражному кооперативу «Бескид» рішенням виконавчого комітету №100 від 08.03.1996 року, нічим, крім даного рішення не визначена, тобто жодної технічної документації, яка обґрунтовано б її підтверджувала, не існує. Рішення органу місцевого самоврядування про передачу у постійне користування земельної ділянки, яке було підставою для видачі Державного акту на право постійного користування серія НОМЕР_2 від 30.11.1998 року, ухвалене 04 червня 1998 року без проведення державної землевпорядної експертизи, оскільки остання мала місце лише 26.11.1998 року за №552. Відведення цієї земельної ділянки гаражному кооперативу ні органом архітектури і містобудування ні санепідемслужбою не погоджувалось. Стверджують, що у 1992 році спірна земельна ділянка не планувалася для забудови, а проектувалася для газонів. Крім того, зазначають, що спірна земельна ділянка 0,0464 га, з 1960 року постійно перебувала в добросовісному користуванні їхніх батьків та понад 15 років перебуває в їхньому добросовісному користуванні, а тому за ними слід визнати право власності на цю земельну ділянку за набувальною давністю.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 02 лютого 2016 року у задоволенні позову ГОК «Бескид» відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_7 задоволено частково.

Судом постановлено поновити строк на оскарження рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №100 від 08.03.1996 року «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 9 від 04.06.1998 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування» визнання частково недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_2 від 30.11.1998 року.

Цим же рішенням визнано протиправним та ухвалено скасувати рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №100 від 08.03.1996 року «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 9 від 04.06.1998 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування» в частині відведеної та переданої в постійне користування площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.Трускавці 0,0464 га.

Крім того, визнано частково недійсними: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер НОМЕР_3 від 02.04.2014 року в частині площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.Трускавці 0,0464 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 та п.п. 6.1, 6.2 рішення Трускавецької міської ради №670 «Про затвердження технічних документацій, проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність чи користування» в частині площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Трускасвці 0,0464 га. а також державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_2 від 30.11.1998 року в частині площі земельної ділянки АДРЕСА_1 в м.Трускасвці 0,0464 га.

Цим же рішенням визнано право власності в рівних частках за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0464 га по АДРЕСА_1 за набувальною давністю, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови.

Вказане рішення суду оскаржив позивач, ГОК «Бескид», який вважає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачі самовільно захоплюючи спірну земельну ділянку, добре розуміли, що вони не є власниками чи належними користувачами цієї земельної ділянки, яка належала органам місцевого самоврядування а згодом передана в користування та власність ГОК «Бескид». Неправомірність своїх дій відповідачі усвідомлювали. Апелянт стверджує про недобросовісність користування відповідачами спірною земельною ділянкою. Крім того, зазначає, що апелянт протягом 15 років безуспішно намагався повернути спірну ділянку, але не міг цього зробити через агресивну поведінку відповідачів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с. 165-168).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення голови Гаражного кооперативу «Бескид» Ониська Б.О. та представника ОСОБА_3 на обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника відповідачів ОСОБА_4, дослідивши матеріали вказаної цивільної справи, законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. В той же час, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження , які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, на думку колегії суддів, дане рішення суду таким вимогам не відповідає.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно п.1 ч.1 ст.11 ЗК України у редакції, що існувала на час виникнення спірних правовідносин, до відання районних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Таким чином, приписами даної правової норми визначено, що надання районними Радами земельних ділянок у користування здійснюється у порядку, що встановлений ст. 19 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.19 ЗК України у редакції, що існувала на час виникнення спірних правовідносин, міська Рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Згідно ч.1 ст.23 ЗК України у редакції, що існувала на час виникнення спірних правовідносин, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, приписами вищенаведеної правової норм визначено, що право постійного користування землею посвідчується державним актом, який реєструється Радами, що видали даний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів Львівської області №75 від 23.03.1995 року "Про державну реєстрацію підприємств, зареєстровано гаражне товариство (далі ГТ) "Бескид".

Відповідно до Статуту цього гаражного товариства 1995 року, таке засновується в місті Трускавці по АДРЕСА_1.

Згідно Статуту гаражного обслуговуючого кооперативу (ГОК)"Бескид" (в новій редакції) від 2013 р., вказаний гаражний кооператив створено відповідно до рішення 09.02.1995р. та зареєстрований виконавчим комітетом Трускавецької міської ради народних депутатів Львівської області за рішенням від 23.03.1995 року №75.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів Львівської області №100 від 08.03.1996 року «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», виконком міської ради народних депутатів вирішив визначити розміри землекористувань і передати в постійне користування земельні ділянки. Зокрема, відповідно до п. 1.5. цього рішення автогаражному товариству «Бескид» по АДРЕСА_1 передано земельну ділянку розміром 2244 кв.м. ( а.с. 12-13 техдокументації на землекористування).

Згідно акту від 19.05.1998 року, комісією встановлено і узгоджено межі земельної ділянки гаражного кооперативу «Бескид» в АДРЕСА_1.

Зі змісту цього акту та плану встановлення меж земельної ділянки видно, що передана в користування гаражному товариству (далі ГТ) «Бескид», земельна ділянка площею 0,2244 га. межує лише із землями загального користування (АДРЕСА_1) та землями резервного фонду Трускавецької міської ради. Жодних земельних ділянок, які б перебували в користуванні громадян та межували б з переданою в постійне користування ГТ«Бескид» земельною ділянкою, не встановлено (а.с. 6-7-, а.с.14-15 техдокументації на землекористування).

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 04.06.1998 року №9 «Про затвердження матеріалів земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування», затверджено матеріали обмірів, розміщення земельної ділянки і передано в постійне користування автогаражному кооперативу «Бескид» по АДРЕСА_1 - площею 2244 кв.м. (а.с.40 техдокументації на землекористування).

Відповідно до акту виносу в натуру границь земельної ділянки від 15.06.1998 року, проведено в натурі відведення земельної ділянки площею 2244 кв.м. для обслуговування автотранспорту і гаражних блоків для гаражного кооперативу «Бескид», розташованої в АДРЕСА_1. Границі відведеної ділянки закріплені на місцевості металевими стержнями у кількості 19 штук і передані присутньому при відведенні голові кооперативу(а.с.41 техдокументації на землекористування).

Згідно Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №039, виданого 30.11.1998 року, такий видано Трускавецькою міською радою народних депутатів Львівської області Автогаражному кооперативу «Бескид», в АДРЕСА_1 Трускавецькою міською радою народних депутатів Львівської області у тому, що зазначеному землекористувачу надається у постійне користування 0,2244 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування для обслуговування гаражних боксів відповідно до рішення Трускавецької міської ради народних депутатів від 04.06.1998 року №9.(а.с.4-5).

Таким чином, матеріалами справи безспірно підтверджено, що з 30.11.1998 р. гаражний кооператив «Бескид» у визначений законом спосіб отримав в постійне користування для обслуговування гаражних боксів земельну ділянку площею 0,2244 га. по АДРЕСА_1 у м.Трускавці.

Статтею 12 ЗК України (в редакції 2004 р.) встановлено, що розпорядження землями територіальної громади віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч.1 ст.78цього ж ЗК право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України (в редакції, що діяла на час набуття ГОК«Бескид»спірної земельної ділянки у власність), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій. Які можуть порушити його право. Або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до рішення 31 сесії 6 демократичного скликання Трускавецької міської ради №583 від 24 жовтня 2013 року, Гаражному обслуговуючому кооперативу «Бескид» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки площею 0,2244 га по АДРЕСА_1 для надання у власність(категорія земель-землі житлової та громадської забудови), за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ГОК«Бескид» (а.с.10).

Рішенням Трускавецької міської ради від 25.03.2014 року №670 «Про затвердження технічних документацій, проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність чи користування», вказана міська рада вирішила: припинити Автогаражному кооперативу «Бескид» право постійного користування землею площею 0,2244 га по АДРЕСА_1. Державний акт на право постійного користування землею, виданий Автогаражному кооперативу «Бескид» серія НОМЕР_2 від 30.11.1998 року, вважати таким, що втратив чинність; затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (кадастровий номер - НОМЕР_1) по АДРЕСА_1 Гаражному обслуговуючому кооперативу «Бескид» та надати цю земельну ділянку у власність вказаному гаражному кооперативу для обслуговування гаражних боксів, за рахунок земель що перебували в постійному користуванні Автогаражного кооперативу «Бескид» (категорія земель - землі житлової та громадської забудови) (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: НОМЕР_3 від 02.04.2014 року, земельна ділянка площею 0,2244 га, яка знаходиться за адресою: м. Трускавець АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення: для колективного гаражного будівництва, на праві приватної власності належить гаражному обслуговуючому кооперативу «Бескид» (а.с.11,12).

Судом безспірно встановлено також, що частина земельної ділянки, яка з 1998 року знаходилась в постійному користуванні, а з квітня 2014 року у власності ГОК «Бескид», площею 0,0464 га. понад 15 років перебуває в користуванні відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які її фактично самовільно зайняли, без будь-яких правових підстав та без відома Трускавецької міської ради і гаражного обслуговуючого кооперативу «Бескид», по периметру цієї частини земельної ділянки загородили її металевою сіткою та використовують на власний розсуд, перешкоджаючи позивачу використовувати цю земельну ділянку за призначення, що представник відповідачів за первісним позовом фактично визнала в ході апеляційного розгляду справи.

Згідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В той же час, за змістом положень ст.15 ЦК України, право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Звернувшись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, вважаючи порушеним їхнє право на землю, виходили із того, що спірна земельна ділянка площею 0,0464 га. з 60 років, хоча і без правовстановлюючих документів, але безперервно перебувала в користуванні їхніх батьків, а потім в їхньому користуванні, відкрито належно експлуатувалась ними понад 15 років, а тому вони, як добросовісні землекористувачі, відповідно до положень ст.344 ЦК України та ст.119 ЗК України фактично набули цю земельну ділянку у власність за набувальною давністю. Однак Трускавецька міська рада на їхні неодноразові звернення про оформлення за ними права власності на вказану земельну ділянку відмовляє їм в цьому, чим порушує їхні права на землю.

З такими доводами позивачів за зустрічним позовом, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, фактично погодився і суд першої інстанції, визнавши за ними право власності на спірну земельну ділянку та задовольнивши позовні вимоги в іншій частині заявленого ними позову, з метою відновлення порушеного прав цих заявників.

Однак, судова колегія, проаналізувавши фактичні обставин справи, наявні у ній докази з огляду на норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції щодо правомірності володіння ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спірною земельною ділянкою та набуття ними права власності на цю земельну ділянку за набувальною давністю є помилковими.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, на яку покликаються ОСОБА_5 та ОСОБА_7, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Однак спірні правовідносини регулюються спеціальною нормою, ст. 119 ЗК України, яка регламентує порядок набуття права на земельну ділянку за давністю користування.

За змістом вказаної правовї норми громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до відповідного органу з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з указаною статтею є підставою для звернення до органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Згідно ч.2 цієї ж статті ЗК України передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Причому право на набуття у власність чи користування земельної ділянки за давністю користування відповідно до статті 119 ЗК (набувальна давність) може бути реалізовано з урахуванням пункту 1розділу ІХ «Прикінцеві положення» ЗК, тобто, не раніше 1 січня 2017 року (обчислюється з дня набрання чинності ЗК з 1 січня 2002 року).

Звернувшись до суду з вказаними позовними вимогами в грудні 2014 року, позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не дотримались умов щодо строку, який застосовується для набувальної давності на земельну ділянку, який, як на момент подання зустрічного позову, так і на момент прийняття судом рішення ще не сплив.

Таким чином, у суда не було достатніх фактичних та правових підстав для визнання за позивачами права власності на спірну земельну ділянку за набувальною давністю.

За відсутності будь-яких доказів правомірного володіння відповідачами спірною земельною ділянкою площею 0,0464 га., міський суд дійшов хибного висновку про те, що оспорювані ОСОБА_5 та ОСОБА_7: Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2244 га по АДРЕСА_1 серія НОМЕР_2 від 30.11.1998 року; свідоцтво про право власності ГОК «Бескид» на цю земельну ділянку, індексний номер НОМЕР_3 від 02.04.2014 року; рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №100 від 08.03.1996 р., №9 від 04.06.1998р., №670 від 25.03.2014р. в частині площі земельної ділянки 0,0464 га. порушують законні права та інтереси цих осіб, і, як наслідок, безпідставно задовольнив позовні вимоги останніх.

В той же час, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 неправомірно заволоділи спірною земельною ділянкою площею 0,0464 га., як є складовою частиною земельної ділянки площею 0,2244 га по АДРЕСА_1 і на праві власності належить ГОК «Бескид», при цьому перешкоджають вказаному позивачу у належному її використанні за призначенням, колегія суддів вважає вимоги цього позивача про усунення порушень його права на землю правомірними, та з урахуванням положень ст.152 ЗК України, ст.ст.16, 391 ЦК України, приходить до висновку про підставність позовних вимог ГОК «Бескид», які підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити це рішення.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 лютого 2016 року слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 і ОСОБА_7 від імені та в інтересах яких діє ОСОБА_5 в повному обсязі та про задоволення позову ГОК «Бескид».

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.1, 4 ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Гаражного обслуговуючого кооперативу «Бескид» задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Гаражного обслуговуючого кооперативу «Бескид» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа управління Держкомзему м.Трускавця про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Зобов'язати відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні належною Гаражному обслуговуючому кооперативу «Бескид» земельною ділянкою шляхом розгородження та зняття металевої сітки та не чинити перешкоди в користуванні цією ділянкою в майбутньому.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_7 від імені та в інтересах яких діє ОСОБА_6, до гаражного обслуговуючого кооперативу «Бескид», Трускавецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.