У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 21 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2304/0508/55-013.

Відповідно до умов зазначеного договору, банк зобов'язується надати ОСОБА_1 кредит в сумі 84 000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав ОСОБА_1 кредит у сумі 84 000,00 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_1

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10 березня 2015 року його заборгованість складає: за кредитом - 61991,22 доларів США, що за курсом НБУ на 10 березня 2015 року складає - 1 347 423,18 грн, за відсотками - 1 743,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 37 899,25 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом.

У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 07 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 2304/0508/55-013-Р-1.

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_1 обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до умов договору поруки, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

У свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Згідно зазначених вище угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2304/0508/55-013 від 21 травня 2008 року, який було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Таким чином, на даний час усі права кредитора за указаним кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк».

З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 387 798,56 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2304/0508/55-013 від 21 травня 2008 року в сумі 1 387 798,56 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення районного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не підтвердив належними та допустимими доказами позовні вимоги.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення, яким позов задоволено суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків, пені є підставними, ґрунтуються на вимогах закону та відповідають матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення ухвали без змін, оскільки судом апеляційної інстанцій не було допущено порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова