Номер провадження: 22-ц/785/1354/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

За участю секретаря Железнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015р. ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивачка зазначала, що перебувають із відповідачем із 26.11.2010р. в зареєстрованому шлюбі та мають доньку ОСОБА_6, 22.05.2013р.народження, яка знаходиться на її утриманні. Оскільки на цей час вона не має можливості сама утримувати дитину, не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення донькою трирічного віку, а відповідач добровільно не надає їм матеріальну допомогу, просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн. та на своє утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач позов не визнав, посилався на те, що він на даний час проходить лікування, є інвалідом ІІІ групи, у звязку з чим не може працевлаштуватися, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1000 грн., не заперечував проти стягнення з нього 500 грн. аліментів на утримання дитини та дружини.

Рішенням Суворовького районного суду м. Одеси від 02.04.2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2015р. і до досягнення повноліття та аліменти в розмірі 350 грн. на утримання ОСОБА_5 щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідача ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм материального і процесуального права, на неповно зясованих обставинах справи, з ухваленням нового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, щомісячно, та про відмову у задоволенні позову про стягнення з нього аліментів на утримання дружини.

Сторони до суду повторно не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Справа розглянута у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 26.11.2010р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину, ОСОБА_6 22.05.2013р.народження.

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн. та своє утримання до досягнення дитини 3-річного віку у розмірі 1000 грн., оскільки дитина проживає з матір'ю.

Задовольняючи позов частково і стягуючи з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця та у розмірі 350 грн. на утримання дружини, суд першої інстанції, виходив із того, що останній не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає з позивачкою, крім того, дружина не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, отже також потребує утримання.

Однак повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що наразі 14.07.2015р. ним було отримано ІІІ групу інвалідності на строк до 01.08.2017р., у звязку із чим отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 1049,00 грн. щомісячно. Внаслідок захворювання та частого лікування він не змозі знайти постійну роботу та отримувати стабільний дохід. У судовому засіданні він не заперечував проти оплати аліментів, проте зазначив, що згоден надавати кошти лише на утримання дитини і тільки у розмірі, передбаченому законодавством. Відтак, враховуючи те, що він отримує пенсію, піклується про свого непрацездатного та хворого батька та матеріально допомагає ще одній своїй доньці ним зазначалось, що аліменти мають бути стягненні у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині обґрунтованості стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини, однак не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачка на утримання дитини, та в частині стягнення аліментів на утримання дружини.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач є непрацездатним, він інвалід третьої групи й у звязку з інвалідністю одержує пенсію у розмірі 1049грн. Матеріалами справи не доведено, що відповідач працює та має інші доходи.

Згідно ч.3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

В зв'язку з встановленням того, що відповідач одержує пенсію, яка виплачується щомісячно, іншого доходу він не має та є непрацездатним, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 183 СК України аліменти які стягуються з відповідача на дитину повинні бути визначені у частковому відношенні від заробітку (доходу).

На підставі наведеного колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального закону.

Відповідно до вимог ч. 2 та ч. 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Правильно встановивши правовідносини між сторонами та закон, який підлягає застосуванню до цих правовідносин, суд не врахував, що право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка.

Як вже було зазначено вище і це встановлено матеріалами справи, що відповідач не працює, він є інвалідом ІІІ групи та в силу вимог закону являється непрацездатнимин.

З копії довідок наданих відповідачем до апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_4, починаючи з квітня 2015р. одержує пенсію по інвалідності у розмірі 1049 грн., а його батько - ОСОБА_7 є інвалідом першої групи безстроково та потребує стороннього догляду, якому відповідач також зобовязаний надавати допомогу.

Колегія суддів також враховує і те, що відповідач є хворою людиною на що потрібні певні кошти.

За наявності таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що він на даний момент не має матеріальної можливості утримувати дружину.

Позивачкою не надано доказів того, що відповідач тепер має матеріальну можливість утримувати одночасно і дитину, і батько та її.

При встановлених обставинах колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання матері дитини, що не позбавляє її права в подальшому при зміні матеріального становища відповідача звернутися з таким позовом до суду.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги про те, що відповідач надає матеріальну допомогу ще одній своїй доньці, що позивачка створила нову сімю та фінансово забезпечена не підтверджує обставин, що інша донька знаходяться на його утриманні, а факт фінансового забезпечення позивачки не э підставою для відмови у задоволенні цих вимог.

При таких даних колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції на підставі п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення аліментів на дитину змінити , а в частині стягнення аліментів на утримання дружини - скасувати..

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітньої дитини змінити, а в частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дружини ОСОБА_5 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Україна, (ІПН-) аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 22.05.2031 року.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

ОСОБА_2

ОСОБА_3