Провадження №2/761/1239/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

05 лютого 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Макаренко І.О.

при секретарі: Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Д. Є. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 2 040 грн., пеню - 1 743 грн., штраф - 1 020 грн., інфляційні нарахування - 1 568,76 грн., 3 % річних - 162,47 грн., а всього - 6 534,23 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.02.2007 року між ТОВ «КБ «Фінансова ініціатива» (правонаступник - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива») та ОСОБА_2 було укладено Договір про відкриття рахунку в цінних паперах № 09/07-Ф. Відповідачем не дотримано умов договору, не виконано обов'язок щодо оплати послуг Зберігача (банку), у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 2 040 грн. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, та просив його задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

14.02.2007 року між TOB «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» (Зберігач), правонаступником якого є ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», та ОСОБА_2 (Депонент) було укладено договір про відкриття рахунку в цінних паперах № 09/07-Ф (а.с. 4-5).

Згідно п. 1.1. Договору Депонент доручає, а Зберігач зобов'язується надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, зберігання належних Депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком, отримання доходів за цінними паперами на викладених нижче умовах відповідно до Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26 травня 1998 року № 61, Внутрішнього положення Зберігача, чинного законодавства України та на підставі розпоряджень Депонента.

Відповідно до п. 2.1. Договору Депоненту було відкрито рахунок у цінних паперах, на який Відповідачем було зараховано цінні папери, що підтверджується анкетою (карткою) Депонента (а.с. 8).

Позивач протягом дії даного Договору належним чином виконував свої зобов'язання, передбачені умовами Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору Депонент оплачує послуги Зберігача згідно з цим договором та відповідно до затверджених тарифів Зберігача, які є невід'ємною частиною Договору. Тарифи Зберігача не повинні перевищувати максимального розміру, що встановлюється Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Антимонопольним комітетом України.

Згідно з п. 3.2. Договору плата вноситься Депонентом щомісячно на рахунок № 90 в ТОВ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку на підставі наданого Зберігачем акту-рахунку наданих послуг в термін до п'ятнадцятого числа наступного за тим місяцем в якому надавалися послуги згідно акту-рахунку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з розрахунку, доданого до позовної заяви, заборгованість з обслуговування рахунку в цінних паперах у відповідача утворилась за період з жовтня 2009 року листопад 2012 року в загальній сумі 2040,00 грн., що підлягає стягненню з останнього на користь позивача (а.с. 10).

Відповідно до п. 6.1. Договору у разі невиконання чи неналежного виконання однією зі Сторін своїх зобов'язань, передбачених цим Договором або чинним законодавством України, винна Сторона несе майнову відповідальність за завдані збитки.

Згідно з п. 6.52. Депонент сплачує Зберігачу у випадку затримки сплати вартості наданих послуг Зберігача пеню 0,5% від загальної суми (за кожен день прострочення), що підлягає до сплати.

Згідно з п. 6.6. Договору якщо платіж за надані Депоненту депозитарні послуги прострочено більш ніж на 20 днів, то така дія Депонента вважається відмовою від виконання умов даного Договору та зобов'язує Депонента сплатити штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості Депонента визначеної на день фактичної сплати.

Згідно розрахунку заборгованості розмір штрафу становить 1 020 грн., пені - 1 743 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст. 61 Конституції, а тому вимоги про стягнення штрафу не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Інфляційні нарахування на суму боргу у розмірі 2 040 грн. за період з 01.12.2012 року по 27.07.2015 року становить 1 568,76 грн.

Разом з цим, кількість днів прострочення з 01.12.2012 року по 27.07.2015 року складає 969 днів, а тому 3% річних від суми простроченої заборгованості становить: 2 040 * 969 * 3 % / 100 % / 365 = 162,47 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення суми боргу - 2 040, пені - 1 743 грн., інфляційних нарахувань- 1 568,76 грн., 3 % річних - 162,47 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати в справі у сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 526, 549, 625 ЦК України, ст.ст. 57-60, 62, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Кашути Д. Є. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію заборгованість за Договором про відкриття рахунку в цінних паперах № 09/07-Ф від 14.07.2007 року у розмірі 5 514,23 грн., яка складається з: суми боргу - 2 040 грн.; пені - 1 743 грн.; інфляційних нарахувань - 1 568,76 грн.; 3 % річних - 162,47 грн., та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього стягнути 5 757,83 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: