Справа № 461/5428/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/1341/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: апелянта - ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 грудня 2015 року в позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення квартири у розмірі 23 006 гривень, а також витрати понесені за сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1490, 76 грн., витрати, повязані з явкою до суду у розмірі 3990, 43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_5 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та несправедливим, неповно зясовані обставини справи, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що висновок судової будівельно-технічної № 3556 від 09.11.2015 року, на який посилається суд в обгрунтування свого рішення є неповним, необгрунтованим та необєктивним, в якому не міститься докладного і точного опису характеру пошкоджень, викликаних саме залиттям, конкретного обсягу робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту, також не враховано технічний стан квартири на момент проведення дослідження, а тому висновок експерта не може вважатися належним доказом по справі. Також позивачем за заподіяну моральну шкоду не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказми, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія судді вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру №13745 від 18.01.1994 року квартира №9, яка розташована по вул.Гантюка, 3 у м.Львові належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3

11.04.2015 року з вини відповідача відбулося залиття вищевказаної квартири позивача.

Згідно акту обстеження АДРЕСА_1 проведеного на предмет залиття, комісією в складі майстрів по експлуатації житлового фонду Львівського міського комунального підприємства "Айсберг" від 16.04.10'5 року встановлено, залиття стелі ванної кімнати, залиття стіни ванної кімнати, залиття стелі коридору, залиття стіни коридору, залиття стелі кухні, залиття стіни кухні. Також встановлено, що внаслідок залиття в квартирі відбулося пошкодження електропроводки. Причиною такого залиття стала несправність сифона і змішувача у ванній кімнаті та забиття внутрішньо квартирної каналізаційної мережі у квартирі №13, яка належить відповідачу ОСОБА_5.

Даний факт залиття квартири, представник відповідача не заперечує та його визнає, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України цей факт не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч. 2 п. 1 вказаної статті відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №3556 від 09.11.2015 року яка була проведена на підставі ухвали Галицького районного суду міста Львова від 27 серпня 2015 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту для приведення квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану внаслідок залиття, станом на час проведення дослідження становить 23006,00 грн..

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з наступними змінами та доповненнями (п. 2), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до вимог ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що факт залиття квартири №9 яка розташована по вул.Гантюка, 3 у м.Львові, 11.04.2015 року судом беззаперечно встановлено та відповідачем визнається, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач повинен нести майнову відповідальність перед позивачем, оскільки остання не довела, що шкоду позивачу, яка полягала у затопленні квартири, спричинена не з її вини.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, належними та допустимим доказами факт спричинення матеріальної шкоди шляхом залиття його квартири, неправомірність дій відповідача, завдання цієї шкоди з вини останньої та наявність причинного зв'язку між шкодою та діями відповідача.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди, суд послався на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 3556 від 09 листопада 2015 року, де вказано, що реальна вартість відновлювального ремонту для приведення квартири АДРЕСА_3 у попередній стан внаслідок залиття, станом на час проведення дослідження становить 23006 грн..

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції підставно не взято до уваги представлений відповідачем "Звіт про оцінку ущерба майна" від 23.12.2012 року, складений суб'єктом оціночної діяльності, оцінювачем ОСОБА_6, оскільки його висновки повністю спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи №3556 від 09.11.2015 року проведеної на вимогу суду. Також слід зазначити, що "Звіт про оцінку ущерба майна" від 23.12.2012 року в більшій частині грунтуєть на припущеннях і по суті дає оцінку судовій будівельно-технічній експертизі №3556 від 09.11.2015 року, що є недопустимим при проведенні експертизи для визначення реальної вартості відновлювального ремонту квартири у попередній стан внаслідок залиття.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відтак, мотиви апеляційної скарги, що висновки судової будівельно-технічної експертизи №3556 від 09.11.2015 року не можна вважати доказами по справі є безпідставними.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення в частині висновків про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то колегія з таким також погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При розрахунку розміру компенсації моральної шкоди відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4, необхідно врахувати характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, їх тривалість, стан здоров'я, тяжкість завданих душевних травм, істотність вимушених змін у життєвих стосунках та інші обставини.

Враховуючи встановлені по справі обставини винних дій відповідача у спричинені майнової шкоди позивача, колегія суддів вважає, що позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що внаслідок залиття квартири змінився її життєвий уклад, виникли побутові незручності, необхідність проведення ремонту у квартирі, та оскільки позивач проживає за межами м. Львова, остання змушена приїжджати для участі у розгляді справи, у звязку з чим порушився її нормальний спосіб життя. Враховуючи характеру та глибини душевних страждань, пов'язаних діями відповідача та його наслідків, а також засад розумності, виваженості та справедливості суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв"язку з чим судом підставно стягнуто з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на: сплату судового збору; оплату судової будівельно-технічної експертизи; витрати, пов"язані з явкою до суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_8