Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1261/16-ц
Провадження №: 2/332/729/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Шалпегіна О.Л.

за участю:

секретаря Кравець І.С.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідачів: Салати Н.П., Спаса М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Запорізької міської ради, ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДРУЖБА» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до Запорізької міської ради, ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДРУЖБА» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 07.07.2016 р. було проведено заміну первісного відповідача ? ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДРУЖБА» належним та залучено до участі у справі ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДРУЖБА».

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлені ОСОБА_5 позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. В обґрунтування позову зазначив, що спільним рішенням адміністрації та профкому Радгоспу «Дружба» від 27.09.1994 р. ОСОБА_5 було надано для проживання квартиру АДРЕСА_1 Рішенням Заводської районної адміністрації м. Запоріжжя від 22.08.1995 р. № 112 позивачеві було видано ордер на вказане житло. На підставі вказаних документів ОСОБА_5 вселилась до вказаної квартири та почала в ній проживати, а у 1998 р. зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою. Радгосп «Дружба» через зміну найменування на теперішній час є ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДРУЖБА». Позивачем було ініційоване питання приватизації зазначеного вище житла, але у зв'язку із тим, що будинок АДРЕСА_1 вибув з балансу ПрАТ «ДРУЖБА», не перейшов до власності територіальної громади міста та не був переданий жодному суб'єкту господарювання, остання позбавлена можливості визнання за нею права на квартиру шляхом приватизації. Посилаючись на вимоги ст. 344 ЦК України, представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно заволоділа цим житлом, відкрито та безперервно володіє ним більше десяти років.

Представник позивача ОСОБА_2 під час розгляду справи також підтримав заявлені ОСОБА_5 позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача - Запорізької міської ради питання вирішення заявлених ОСОБА_5 позовних вимог залишила на розсуд суду та пояснила, що будинок АДРЕСА_1 не належить територіальній громаді м. Запоріжжя, право власності на вказане нерухоме майно на теперішній час ні за ким не зареєстроване. Вселилась позивач до спірної квартири на підставі ордеру як працівник колишнього Радгоспу «Дружба».

Представник відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДРУЖБА» вирішення заявлених ОСОБА_5 позовних вимог також залишив на розсуд суду та пояснив, що він з червня 2001 року є директором ПрАТ «ДРУЖБА». Станом на 2001 р., коли він очолив вказане підприємство, жодного житлового будинку на балансі підприємства вже не перебувало. Йому відомо, що після проведеної у 1996 році приватизації у власність «ДРУЖБА» перейшло лише нерухоме майно, яке стосувалось процесу виробництва, а медпункти, дитячі садки, житловий фонд вибули з балансу господарства. ОСОБА_5 дійсно перебувала у трудових відносинах з Радгоспом «Дружба» та їй як працівнику господарства було надане житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 На теперішній час позивач є пайщиком ПрАТ «ДРУЖБА», здає належну їй земельну ділянку в оренду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 постанови № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» звернув увагу на те, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до копії витягу з протоколу № 24 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету радгоспу «Дружба» від 27.09.1994 р. ОСОБА_5, 1950 року народження було надано житло - квартира АДРЕСА_2 (а.с. 77-79).

Розпорядженням голови Заводської районної адміністрації м. Запоріжжя від 22.08.1995 р. № 112 було затверджено спільне рішення адміністрації і профкому радгоспу «Дружба» про надання ОСОБА_5 жилої площі (а.с. 76).

Під час розгляду справи встановлено, що позивач вселилась до вказаного вище житлового приміщення на підставі ордеру № 1611, що був виданий виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Запоріжжя на підставі зазначеного вище розпорядження голови рай адміністрації № 112 від 22.08.1995 р. (а.с. 8).

Зі змісту ст. 58 ЖК Української РСР вбачається, що саме ордер на жиле приміщення є адміністративним актом виконавчого органу місцевого самоврядування та правовою підставою вселення громадян до житлового приміщення.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивач добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном, тобто вселилась до нього на підставі ордеру.

Факт відкритості та безперервності володіння ОСОБА_5 нерухомим майном підтверджений у судовому засіданні як письмовими доказами, так і показами свідків.

Так, з копії паспорту позивача вбачається, що зареєстрованим місцем її проживання з 27.10.1998 р. по теперішній час є: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Допитаний під час розгляду справи у якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що вже п'ятнадцять років знає позивача. Оскільки вона проживає сама за адресою: АДРЕСА_1, він іноді допомагає їй по господарству. Всі ці п'ятнадцять років з моменту знайомства ОСОБА_5 постійно проживає за вказаною адресою.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що близько двонадцяти років він знає позивача. Весь цей час вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 З її слів свідку відомо, що ордер на вказане житло вона отримала від радгоспу, де працювала.

Перевіряючи давність володіння ОСОБА_5 нерухомим майном, суд виходить з такого.

Відповідно до положень п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 4 п. 11 постанови № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

На підставі наведеного, строк давнісного володіння позивачем квартирою повинен обчислюватись з 1 січня 2001 року та становить на час розгляду справи судом 15 років.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Під час розгляду справи було встановлено, що правонаступником усього майна, прав та обов'язків державного сільськогосподарського підприємства радгоспу «Дружба» у 1996 році стало відкрите акціонерне товариство «Дружба», яке 21.06.2011 р. було перейменоване на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДРУЖБА», а 26.04.2016 р. на ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДРУЖБА» (а.с. 9-10, 99).

З пояснень директора ПрАТ «ДРУЖБА», наданих під час розгляду справи вбачається, що після проведеної у 1996 році приватизації у власність підприємства перейшло лише нерухоме майно, яке стосувалось процесу виробництва, а житловий фонд з балансу вибув.

Зазначені доводи підтверджені довідкою № 44, виданою 12.05.2016 р. ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДРУЖБА» (а.с. 41) та листом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДРУЖБА» від 01.07.2016 р. (а.с. 98).

Крім того, судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 не перебуває на балансі Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області - за місцем реєстрації ПрАТ «ДРУЖБА» та не належить територіальній громаді м. Запоріжжя (а.с. 73).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості щодо права власності, інших речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, відсутні (а.с. 95).

В матеріалах інвентарної справи, яка перебуває у розпорядженні ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» відсутні будь-які документи, на підставі яких було набуте або відчужене право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 71).

За таких обставин судом встановлено безхазяйність будинку АДРЕСА_1

Як зазначив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 1 п. 14 постанови № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

За результатами інвентаризації, проведеної ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 30.06.2016 р. загальна площа квартири АДРЕСА_2 складає 77,3 кв.м., у тому числі житлова - 41,9 кв.м. Квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з трьох кімнат. Самочинні перепланування та переобладнання у квартирі відсутні (а.с. 124-126).

Враховуючи викладене, під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_5 заволоділа спірним майном на законних підставах - вселилась на підставі ордеру у 1998 році, з вказаного часу відкрито володіє вказаним майном, не приховуючи факту знаходження квартири у її володінні.

На підставі наведеного та відповідно до положень ст.ст. 15, 16 та ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права, існують законні підстави для визнання за ОСОБА_5 права власності за набувальною давністю на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 77,3 кв.м., у тому числі жилою - 41,9 кв.м.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 09.08.2016 р. Повний текст рішення виготовлено 12.08.2016 р.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна