Справа № 367/5671/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/1125/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 11.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2, субєкт оскарження - Головний державний виконавець Нещадим Іван Сергійович Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржник - Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк Київ, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Укргазбанк, на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 , -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на таке.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 31липня 2015 року виконавче провадження № 45903105, відкрите 22 грудня 2014 року про примусове стягнення з ПАТ АКБ ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 614 958,90 євро - було закінчено.

Обґрунтовуючи необхідність закінчення виконавчого провадження головний державний виконавець зазначив, що постановою Правління Національного банку України від 24.06.2015 року № 411 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АКБ Київ було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано боржника ПАТ АКБ Київ , а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.06.2015 року № 122 Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ Київ та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ АКБ Київ та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_5, що згідно п. 3-1 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження вказує на необхідність закінчення виконавчого провадження.

19 червня 2015 року процедура виведення ПАТ АКБ Київ з ринку шляхом відчуження всіх активів і зобовязань на користь АБ Укргазбанк увійшла в завершальну стадію, так вказаного дня за Договором про передачу приймаючому банку майна неплатоспроможного банку, всі майнові активи боржника ПАТ АКБ Київ було відчужено на користь АБ Укргазбанк, тобто відбулося універсальне правонаступництво, оскільки всі активи і зобовязання боржника ПАТ АКБ Київ було передано у порядку та спосіб, передбачений ст. ст. 39, 41-1 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб до приймаючого банку АБ Укргазбанк. У даному випадку відповідальність за зобовязаннями боржника ПАТ АКБ Київ за законом покладено на АБ Укргазбанк, що зобовязує державного виконавця звернутися до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні № 45903105 його правонаступником АБ Укргазбанк, на кошти та майно якого звернути стягнення за виконавчим листом Ірпінського міського суду Київської області від 17.12.2014 року у справі № 367/206/14-ц.

На думку заявника, державний виконавець Нещадим І.С. наведеного не врахував, службових обовязків, передбачених ст. 11 Закону України Про виконавче провадження щодо своєчасного та неупередженого вжиття передбачених Законом заходів примусового виконання рішень не дотримався, необхідних у даному випадку виконавчих дій щодо заміни боржника за виконавчим провадженням ПАТ АКБ Київ на правонаступника АБ Укргазбанк та звернення стягнення на кошти та майно останнього не вчинив, замість належного виконання службових обовязків та дотримання закону за формальних підстав закінчив виконавче провадження, що у сукупності вказує на винну бездіяльність державного виконавця і незаконність дій щодо закінчення виконавчого провадження.

В звязку із викладеними обставинами заявник просив визнати незаконними дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, які полягають у не вчиненні передбачених законом і необхідних виконавчих дій та передчасному і незаконному закінченні виконавчого провадження № 45903105 та скасувати вказану постанову про закінчення виконавчого провадження від 31 липня 2015 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2015 року залишено без розгляду вимогу скарги про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 31 липня 2015 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2015 рокускаргу задоволено.

Визнано незаконними дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, які полягають у не вчиненні передбачених законом і необхідних виконавчих дій та передчасному закінченні виконавчого провадження № 45903105.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав її незаконності та необґрунтованості, порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування апеляції зазначено, що 19 вересня 2015 року у названому виконавчому провадженні державний виконавець направив до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження, яка судом задоволена. Суд не дав оцінки цим обставинам і безпідставно визнав незаконними дії державного виконавця по закінченню виконавчого провадження 31 липня 2015 року незаконними.

Суд, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області був виданий виконавчий лист про стягнення з ПАТ АКБ Київ на користь ОСОБА_2 заборгованості по Договору про банківський вклад (депозит) Базис від 12.11.09 № 16243 в розмірі 614 958,90 Євро та стягнення з ПАТ АКБ Київ на користь держави судового збору в розмірі 3 654,0 гривень на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 липня 2014 року у справі № 367/206/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ АКБ Київ про стягнення суми банківського вкладу.

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 22.12.2014 року відкрито виконавче провадження № 45903105 на примусове виконання вказаного виконавчого листа та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ПАТ АКБ ОСОБА_4 в еквівалентному співвідношенні до суми стягнення у розмірі 12165117,32 грн.

31 липня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки постановою Правління Національного банку України від 24.06.2015 року № 411 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АКБ Київ було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ АКБ Київ (боржника за виконавчим провадженням), а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.06.2015 року № 122 Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ Київ та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ АКБ Київ та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_5, що згідно п. 3-1 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження вказує на необхідність закінчення виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 не було вчинено передбачених законом виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа та передчасно закінчено виконавче провадження.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

У відповідності до ч.1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 6 ч.2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст. 378 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець із власної ініціативи або за заявою заінтересованої сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець, встановивши факт вибуття боржника , не звернувся до суду із такою заявою про заміну боржника правонаступником, чим порушив вимоги на ст. ст. 8, 67, 83 Закону України Про виконавче провадження, ч.1 ст. 378 ЦПК України і 31.07.2015 року передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, 11 вересня 2015 року заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 при розгляді заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 щодо законності закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 367/206-14-ц, виданого 17.12.2014 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства АКБ Київ на користь ОСОБА_2 заборгованості по Договору про банківський вклад (депозит) Базис від 12.11.09 № 16243 в розмірі 614 958,90 Євро та стягнення з ПАТ АКБ ОСОБА_4 на користь держави судового збору в розмірі 3 654,0 гривень скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.07.2015 року, що видав ОСОБА_3 при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа; у даній постанові із посиланням на ст. ст. 8, 67, 83 Закону України Про виконавче провадження, ч.1 ст. 378 ЦПК України зазначено, що державним виконавцем 31.07.2015 року передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що 11 вересня 2015 року державний виконавець відновив виконавче провадження і 17 вересня 2015 року звернувся до суду із заявою про заміну вибувшого боржника його правонаступником, не спростовують висновків суду про незаконність дій державного виконавця по закінченню виконавчого провадження 31 липня 2015 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця по закінченню виконавчого провадження 31 липня 2015 року без вжиття усіх передбачених ст. 8 Закону України «про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень суперечили вимогам ст. ст. 8,11, 67, 83 Закону України Про виконавче провадження, ч.1 ст. 378 ЦПК України .

Не спростовують висновків суду і інші зазначені апелянтом обставини.

Згідно ч.1 п.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне відхилити скаргу і залишити ухвалу без змін, оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Українивідхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :