РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання - Довбенко Г.В.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача

НАСК « Оранта» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних за прострочення виплати страхового відшкодування

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА» про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних за прострочення виплати страхового відшкодування, посилаючись на те, що згідно рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було задоволено частково та стягнено із страхової компанії 35000,00 грн. заподіяної матеріальної шкоди, проте остання здійснила виплату страхового відшкодування лише 13 жовтня 2016 року. У звязку із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача 13739,17 грн. пені, 2776,03 грн. три проценти річних, 32681,11 грн. інфляційних витрат та судові витрати по справі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав та просив їх задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав повністю та вказав, що страховою компанією своєчасно та в повній мірі було виплачено страхове відшкодування.

Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2013 року по цивільній справі № 1716/4086/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовлено за спливом строків позовної давності, в задоволенні позову ОСОБА_3 до страхової компанії НАСК «ОРАНТА» відмовлено за безпідставністю заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу. Так, рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2014 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2013 року скасовано та позовні вимоги задоволено частково. Стягнено з страхової компанії НАСК «ОРАНТА» 35000,00 грн. заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП. Стягнено з ОСОБА_4 35000,00 грн. матеріальної шкоди внаслідок ДТП та 2000,00 грн. моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження його майна. Стягнено з ОСОБА_4 2000,00 грн. витрат за складання звіту про оцінку автомобіля та 1410,75 грн. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2014 року встановлено, що 21 серпня 2009 року на 146 км + 200 м автодороги Городище-Рівне-Костянтинів, приблизно о 10 год. водій ОСОБА_4, керуючи вантажним автомобілем «ЗІЛ» д.р.н. ВК 1483 АС, не вмикаючи сигналу повороту, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки в непередбаченому для цього місці, почав виконувати розворот та допустив зіткнення з автомобілем марки «Субару Легассі», д.р.н. ВК 0079 АЕ під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, ніхто із учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав. Цивільно-прававова відповідальність ОСОБА_5 перед третіми особами застрахована відповідно до страхового полісу у № ВВ/8007968 від 15.11.2008 року у ВАТ «НАСК «ОРАНТА».

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Тому, з моменту проголошення рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 лютого 2014, яке також не було оскаржено сторонами у касаційному порядку, у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виник обовязок щодо сплати страхового відшкодування.

Проте, страховою компанією добровільно було виконано рішення суду лише 13 жовтня 2016 року, що підтверджується наданим представником відповідача ОСОБА_2 платіжним дорученням № 50152 від 13.10.2016 року.

Згідно п. 36.5 ст. 36 ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Відповідно до ч. 21 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Період прострочення з 22.02.2014 року по 13.10.2016 року становить 965 днів, сума боргу становить 35000,00 грн. При розрахунку пені застосовується спеціальний строк позовної давності в один рік.

35 000,00 грн. * (22,0%*22,0%*22,0%*22,0%*22,0%*19,0%*18,0%*16,50%*15,50%) * 2 / 100% / 365 * 367 = 13739,17 грн.

Втрати від інфляції за період з 22.02.2014 року по 13.10.2016 року = 32681,11 грн.

Три відсотки річних за період з 22.02.2014 року по 13.10.2016 року = 2776,03 грн.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення пені, втрат від інфляції та трьох процентів річних є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3,22, 36 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.. 625 ЦК України ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних за прострочення виплати страхового відшкодування задоволити повнсітю

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» на користь ОСОБА_3 13739, 17 ( тринадцять тисяч сімсот тридцять дев»ять грн.. 17 коп) пені , 2776, 06 ( дві тисячі сімсот сімдесят шість гривен 03 коп) - три проценти річних та 32681,11 ( тридцять дві тисячі шістсот вісімдесят одна тисяча 11 коп) - інфляційних витрат за несвоєчасність виплати страхового відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: