Справа № 307/411/15-ц
Провадження № 2/307/770/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 червня 2016 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тячів цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою,
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, оскільки викликався через засоби масової інформації (газета "Новини Закарпаття" №57 (4522) від 24 квітня 2016 року, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2011 року в смт. Солотвино по вул. Підмагура, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль Чері, номерний знак НОМЕР_3, що на момент ДТП належав ОСОБА_3, яка в результаті цієї ДТП отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 27 липня 2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.289 та ч.1 ст.286 КК України (а.с.3).
Відповідно до Звіту №124 про оцінку автомобіля від 29 серпня 2011 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Чері, становить 34 212,17 грн. (а.с.6).
Із заяви МТСБУ вбачається, що останнє 14 березня 2012 року звернулося до ОСОБА_1 із вимогою в добровільному порядку відшкодувати витрати, що були понесені МТСБУ у зв'язку із здійсненням регламентної виплати потерпілій ОСОБА_3 (а.с.13).
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із п. 1 ч. ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Регулювання діяльності та здійснення регламентних виплат МТСБ України здійснюються відповідно до розділу IV Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Згідно із п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286 та ч.2 ст. 289 КК України та 30 вересня 2011 року досудове слідство у вказаному кримінальному провадженні зупинено у зв'язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_1.
Постановою про порушення кримінального провадження від 27 липня 2011 року встановлено, що 19 липня 2011 року ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, незаконно заволодів автомобілем "Peugeot 307", державний номерний знак НОМЕР_4, керуючи яким грубо порушив правила дорожнього руху України на вул. Підмагура у смт. Солотвино, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки "Chery QQ Jaggi 1.3i", державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, яка внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідач в судове засідання не з'явився, жодних доказів на спростування позовних вимог не подав.
Оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного, наданого позивачем доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Суд також вважає, що судові витрати по справі, які поніс позивач, слід стягнути з відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, які в даній справі складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 845,63 грн. (а.с.1, 53, 91), витрати пов'язані з викликом відповідача через засоби масової інформації в сумі 84 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. (а.с.15), всього на суму 2 929,63 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 10, 27, 60, 61, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати в розмірі 2 929 (дві тисячі дев'ятсот двадцять дев'ять) гривень 63 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Ніточко