У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 9 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 31 березня

2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, Житомирської міської ради, треті особи: Головне Управління Держгеокадастру в Житомирській області, Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області, Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції про усунення перешкод в користуванні майном, скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, зобов'язання вчинити певні дії, та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист права приватної власності, усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та просила визнати незаконними дії ФОП ОСОБА_4, ФОП

ОСОБА_5 щодо здійснення перешкод у користуванні проходом та проїздом через територію проїзної частини, розміщеної на земельній ділянці по

АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні майном шляхом звільнення території проїзду від паркану та будівельних матеріалів, забезпечити їй безперешкодний прохід та проїзд через територію проїзної частини, розміщеної на земельній ділянці відповідачів; заборонити відповідачам на майбутнє здійснювати перешкоди в користуванні даним проходом та проїздом, перевірити законність рішення Житомирської міської ради від 23 червня 2010 року № 1277 про продаж ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та виданого на підставі цього рішення державного акта від 10 листопада 2010 року про право власності на земельну ділянку. При виявленні порушень при прийнятті вказаного рішення та видачі державного акта, просила їх скасувати. Крім того, просила зобов'язати Реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо скасування відомостей про реєстрацію прав власності ФОП ОСОБА_3 на вищевказану земельну ділянку.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалась на те, що вона, як фізична особа, є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та відповідно до вимог ст.30 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) користувачем земельної ділянки, на якій знаходиться це приміщення. Відповідачі безпідставно чинять їй перешкоди у користуванні належним їй приміщенням, оскільки забороняють вільно користуватись проходом та проїздом, який знаходиться на земельній ділянці, переданій у власність ФОП ОСОБА_3 Вважала такі дії незаконними, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 липня 2010 року для власника земельної ділянки встановлено обмеження у вигляді надання безперешкодного проходу та проїзду через його земельну ділянку на користь суміжних землекористувачів.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 9 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від

31 березня 2016 року, в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, вірно виходив із того, що позивач ОСОБА_2 не мала права вимагати усунення перешкод в користуванні проходом та проїздом через земельну ділянку ФОП ОСОБА_3 на підставі п. 5.2 договору купівлі продажу, укладеного між Житомирською міською радою та ФОП ОСОБА_3

Суди вірно враховували висновок експерта від 1 лютого 2016 року

№ 238/02-2016, відповідно до якого ОСОБА_2 з АДРЕСА_1 має вільний та безперешкодний прохід і проїзд через приватну власність ОСОБА_3 та приватну власність ОСОБА_4 поблизу своєї будівлі - приміщення бібліотеки.

Так, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що відповідачі чинять їй перешкоди у здійсненні права власності як власника нерухомого майна, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для усунення перешкод в користуванні майном, скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, зобов'язання вчинити певні дії, а тому обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Богунського районного суду м. Житомира від 9 жовтня 2014 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 31 березня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, Житомирської міської ради, треті особи: Головне Управління Держгеокадастру в Житомирській області, Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області, Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції про усунення перешкод в користуванні майном, скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, зобов'язання вчинити певні дії, та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист права приватної власності, усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 9 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2016 року

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна