Справа № 307/3721/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Панько В.Ф.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

за участю - ОСОБА_1,представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 09 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бедевлянської сільської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення сільської ради в частині виділення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бедевлянської сільської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення сільської ради в частині виділення земельної ділянки.

Посилається на те, що рішенням суду від 26.05.2005 р. між ним та відповідачем було розділено житловий будинок № 62 по вул. Мазепи в с. Бедевля на дві окремі квартири. За будинком була закріплена земельна ділянка площею приблизно 0.15 га. Рішенням Бедевлянської сільської ради № 252 від 21.09.2012 р., без його згоди та без його відома, було затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0.08 га. із цієї присадибної ділянки за ОСОБА_4 Не провівши від нього вилучення земельної ділянки, яка була у нього в користуванні, у встановленому законом порядку, сільська рада незаконно позбавила його частини ділянки. Крім того, сільрада не врахувала ту обставину, що рішенням 390/17 від 09.07.2009 р. 0.04 га., із цієї ділянки були виділені йому. На підставі оскарженого рішення, у березні 2016 р., за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0.08 га. по вул. Мазепи в с. Бедевля. Вважає, що однією з причин винесення сільською радою неправильного рішення про передачу відповідачці у власність земельної ділянки, яка була у спільному користуванні стала свідома плутанина у номерах їхніх квартир, так як його квартирі присвоєно номер 62/2, квартирі відповідачки, з невідомих йому причин, 62 «а», а новій ділянці присвоєно № 62.

11.04.2016 р. позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог, просить визнати незаконним та скасувати рішення Бедевлянської сільської ради № 252 від 21.09.2012 р., в частині виділення земельної ділянки ОСОБА_4, в с. Бедевля, вул. Мазепи 62, та визнати протиправним та скасувати видане відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського РУЮ свідоцтво про право власності, № 5652955 від 03.07.2013 р. на земельну ділянку за кадастровим номером :03:004:0004, загальною площею 0.08 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться у с. Бедевля, вул. Мазепи 62, власником якого є ОСОБА_4

Протокольною ухвалою суду від 12.01.2016 року змінено процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 на відповідача.

Рішенням Тячівського районного суду від 09 серпня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу на рішення, якою просив скасувати Тячівського районного суду від 09 серпня 2016 року та ухвалити по справі нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати положення Бедевлянської сільської ради №252 від 21.09.2012 року в частині виділення земельної ділянки, яка розташована за адресою 90561, с. Бедевля, вул. Мазепи, 62, гр. ОСОБА_4, що розташована та проживає за адресою 90561,с. Бедевля, вул. Мазепи,62. Визнати протиправним та скасувати видане відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області свідоцтво про право власності на земельну ділянку кад. № :03:004:0004 заг. пл. 0,08 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), Закарпатська обл., Тячівський район, с. Бедевля, вул. Мазепи,земельна ділянка,62 власником якої є ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у 1989 р. ОСОБА_1 купив від ОСОБА_5 будинок по вул. Горького, 80, в с. Бедевля. Згідно будівельного паспорту на цей будинок та свідоцтва на забудову, за ним було закріплено земельну ділянку 0.07 га. За час перебування в шлюбі, з 11.07.1993 р. по 11.04.2003 р., на цій земельній ділянці, замість старого будинку, сторони спільно побудували новий. У подальшому рішеннями виконкому назву вулиці та номер будинку були змінені. Вулиця на даний час носить назву Мазепи, а будинкові було присвоєно № 62. Рішенням Тячівського районного суду від 26.05.2005 р., яке ухвалою апеляційного суду від 22.09.2005 р. залишено без змін, будинок був поділений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на дві окремі квартири. Земельна ділянка розділена не була, так як не приватизована власниками будинку. Квартирі позивача було присвоєно № 62/2, а квартирі відповідача - № 62 «а».

Рішенням Бедевлянської сільської ради № 30 від 22.12.2010 р. ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0.08 га. у с. Бедевля, вул. Мазепи 62.

Рішенням цієї ж сільради № 252, від 21.09.2012 р., було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 у с. Бедевля, по вул. Мазепи 62, для будівництва та обслуговування житлового будинку.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна убачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: с. Бедевля, вул. Мазепи 62.

Із технічної документації по землеустрою, на підставі якої за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку вбачається, що вона межує із земельною ділянкою на якій знаходиться будинок у якому проживають сторони, і не накладається на неї.

Довідкою Бедевлянської сільської ради № 342 від 19.02.2016 р. стверджено, що за житловою квартирою 62/2 по вул. Мазепа у с. Бедевля, яка належить ОСОБА_1, та житловою квартирою 62 "а" по вул. Мазепи у с. Бедевля, яка належить ОСОБА_4, зареєстрована земельна ділянка площею 0.07 га., яка перебуває в їх спільному користуванні.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу,викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст, організація землеустрою,координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу , інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок , вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно статті 78 земельного кодексу право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до статті 116 цього ж кодексу, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Передавши відповідачці у власність земельну ділянку, яка до того не була нікому передана ні у власність ні у користування, сесія сільської ради використала свої повноваження надані їй земельним кодексом щодо землі, яка належить територіальній громаді.

Суд вірно встановив, що та обставина, що земельна ділянка біля належної ОСОБА_1 частини будинку і на теперішній час залишається у спільному користуванні його та ОСОБА_4 Сам позивач у судовому засіданні визнав, що її площа не є меншою ніж 0.07 га.

Надане позивачем рішення сільської ради від 09.07.2009 р. про надання йому дозволу на збір матеріалів щодо передачі у власність земельної ділянки по вул. Мазепи 62, площею 0.04 га. суд не приймає до уваги, так як воно не було ним реалізоване, і він не надав доказів, що реалізація ним цього рішення не відбулася з вини інших осіб, або внаслідок чиїхось неправомірних дій.

Апелянт не наддав суду жодних доказів того, що земельна ділянка, яка рішенням органу місцевого самоврядування булла передана у власність відповідачу, перебувала у його володінні або користуванні відповідно до порядку визначеного главами 14 або 19 ЗК.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді