Справа № 342/1066/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2126/2016
Головуючий у 1 інстанції Корюкіна М.П. М. П.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Городенківського районного суду від 02 вересня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 04.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 грн. на термін до 04.04.2023 року.

В подальшому до кредитного договору сторони внесли зміни, перевівши валюту кредиту у долари США та встановивши відсоткову ставку у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між «ПриватБанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки від 04.04.2008 року, умовами яких передбачена солідарна відповідальність поручителів і позичальника.

Позичальник ОСОБА_2 неналежним чином виконував умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 08.06.2015 року виникла заборгованість у розмірі 17 993,09 доларів США, що за курсом НБУ (21,02 грн. за 1 долар США) еквівалентно 378 214 рн.77 коп., які позивач просив стягнути солідарно з відповідачів позичальника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Рішенням Городенківського районного суду від 02 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» - заборгованість у розмірі 17993, 09 доларів США за кредитним договором IFIWGI від 04.04.2008 року, що за курсом 21,02 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.06.2015 року складає 378214.77 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 5673 грн. 22 коп. судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів, суд першої інстанції зіслався на те, що при укладенні з позичальником додаткових угод, банк збільшив обсяг відповідальності поручителів без їх згоди.

Проте, такі висновки суду є безпідставними, оскільки згода ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на майбутні зміни зобовязання була надана у письмовій формі заздалегідь ще при укладенні договорів поруки, про що свідчать їх підписи у договорах поруки.

Крім того, умова про те, що поручитель дає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем прописана у п.1.5 договорів поруки.

Суд першої інстанції не взяв до уваги наведені умови договорів поруки та зробив помилковий висновок щодо припинення зобов»язань поручителів.

З наведених підстав апелянт просив змінити рішення Городенківського районного суду від 02 вересня 2016 року, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителів та ухвалити в цій частині нове, яким позов ПАТ КБ «Приват Банк»до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволити у повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

У судове засідання сторони не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 04.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит №IFIWGI, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 грн. з відсотковою ставкою у розмірі 15% річних та кінцевим терміном повернення до 04.04.2013 року.

Пунктом 2.4 договору сторони передбачили порядок погашення позичальником кредиту, а саме щомісячно до 04 числа кожного місяця ануїтентними платежами в сумі не менше 2827 грн.77 коп.

Відповідно до п.5.2.4. кредитного оговору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договорм , у випадку невиконання або неналежного викоання позичальником будь-яких зобовязань за цим договорм , в тому числі, але не виключно, у випадку прострочення чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитом понад 2 місяці.

Виконання позичальником вимоги кредитора щодо дострокового повернення суми кредиту та інших платежів відповідно до п.5.2.4 цього договору повинно бути здійснено позичальником в строк, зазначений кредитором у відповідній вимозі, але не пізніше 30 календарних днів з дати її отримання (том-1, а.с.14-18).

22.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №IFIWGI від 04.04.2008 року, згідно пунтку 8.1 якого банк зобов»язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок позичальника на строк з 22.09.2008 року по 04.04.2023 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 40 748,52 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (том-1, а.с.21-23).

Станом на 22.09.2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит від 04.04.2008 року скаладає 201 297 грн.68 коп., що еквівалентно 40 748,52 доларів США.

Пунктом 2.3.1 додаткової угоди сторони погодили, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при змірі конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні.

Крім того, банк на власний розсуд має право змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди і відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договорм у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

При порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову.

05.01.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №IFIWGI від 04.04.2008 року, якою зокрема встановлено щомісячний платіж та погашення позичальником кредиту у розмірі 461,19 доларів США (том-2, а.с.27).

Додатковою угодою №3 від 17.09.2010 року розмір щомісячного платежу зменшено до 307,35 доларів США (том-2, а.с.28).

Для забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором від 04.04.2008 року та додатковими угодами до нього 04.04.2008 року також було укладено договори поруки.

Так, між ПАТ КБ «ПриваБанк» та поручителем ОСОБА_3 укладено договір поруки №IFIWGI (том-1, а.с.24-25).

Також між ПАТ КБ «ПриваБанк» та поручителем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №IFIWGI/1 (том-1, а.с.26-27).

Умови вказаних договорів поруки ідентичні за змістом.

Так, згідно п.п.1; 1.2; 1,5; 2.1.1 договорів поруки поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит №IFIWGI від 04.04.2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору поруки, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Поручителю добре відомі усі умови вищезгадаyого договору про іпотечний кредит.

Цим договором поручитель дає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем.

Кредитор має право у разі невиконання боржником своїх зобов»язань за договором про іпотечний кредит протягом 5 робочих днів з дня невиконання предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 08.06.2015 року за кредитним договором від 04.04.2008 року №IFIWGI утворилась заборгованість у розмірі 17 993,09 доларів США, що еквівалентно 378 214 грн. 77 коп., з яких: 16 095,73 доларів США (338 332 грн. 25 коп.) заборгованість за кредитом; 904,81 доларів США (19019 грн. 11 коп.) заборгованість за відсотками за користування кредитом; 88,78 доларів США (1866 грн. 16 коп.) заборгованість по комісії за користування кредитом; 250 грн штраф (фіксована частина); 856,25 доларів США (17998 грн. 38 коп.) - штраф (процентна складова); 748 грн. 94 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (том-1,а.с.5-10).

15.06.2015 року на адресу позичальника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 банком направлено повідомлення з вимогою не пізніше 5 календарних днів з дати одержавння цього повідомлення погасити прострочену запоргованість. У разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк, на підставі ст.1050 ЦК України банк вимагав повернення кредиту у повному обсязі (том-1, а.с.11,13).

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Водночас в силу дії частини 3 статті 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За змістом ст.ст. 526,1049,1050,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з основного боржника, суд першої інстанції керувався нормами цивільного законодавства, що регулюють порядок виконання зобовязань та виходив із наявності неспростованої заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором від 04.04.2008 року №IFIWGI.

Водночас, суд відмовив позивачеві у солідарному стягненні заборгованості з поручителів, посилаючись на те, що після укладення кредитного договору та договорів поруки між кредитором та позичальником було укладено додаткові угоди, якими змінено основне зобовязання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності, що відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України є підставою для припинення поруки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З цього приводу Верховний Суд України висловив правову позицію у постанові №6-3176цс15 від 17.02.2016, згідно якої до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Як було зазначено вище, після укладення кредитного договору та договорів поруки між кредитором та основним боржником укладались три додаткові угоди до кредитного договору від 04.04.2008 року, внаслідок яких валюту кредиту було переведено у долари США, надано право банку в одностороньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за певних умов, а також було змінено щомісячний платіж на погашення кредиту.

На вказані обставини суд першої інстанції зіслався як на підставу для припинення зобовязань поручителів, оскільки ними не надавалась згода на вищенаведені зміни умов кредитного договору, що призвело до збільшення обсягу їх відповідальності.

Однак, в спірному випадку судом не взято до уваги ту обставину, що при укладенні договорів поруки поручителі зобовязались відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит №IFIWGI від 04.04.2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору поруки, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому (п.п.1; 1.2 двох договорів поруки).

Крім того, поручителі дали згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем (п.1.5 кредитного договору).

Отже, висновок суду першої інстанції про зміну зобовязання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності, спростовується умовами договорів поруки від 04.04.2008 року.

За таких обставин відсутні підстави вважати припиненими зобовязання поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, надані ними з приводу виконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору від 04.04.2008 року.

Разом з тим, не можна вважати обгрунтованими позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договорм солідарно з позичальника ОСОБА_2, та поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Так, статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники.

Тому вимоги позивача щодо стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

В звязку з вищенаведеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Аналіз зазначеної процесуальної норми вказує на те, що у випадку задоволення позову до кількох відповідачів судовий збір присуджується кожному із відповідачів пропорційно.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення з ухваленням нового рішення виходячи з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення Городенківського районного суду від 02 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.04.2008 року №IFIWGI задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в солідарному порядку заборгованість станом на 08.06.2015 року за кредитним договором від 04.04.2008 року №IFIWGI у розмірі 17 993,09 доларів США, що еквівалентно 378 214 грн. 77 коп., з яких:

16 095,73 доларів США (338 332 грн. 25 коп.) заборгованість за кредитом;

904,81 доларів США (19019 грн. 11 коп.) заборгованість за відсотками за користування кредитом;

88,78 доларів США (1866 грн. 16 коп.) заборгованість по комісії за користування кредитом;

250 грн штраф (фіксована частина);

856,25 доларів США (17998 грн. 38 коп.) - штраф (процентна складова);

748 грн. 94 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в солідарному порядку заборгованість станом на 08.06.2015 року за кредитним договором від 04.04.2008 року №IFIWGI у розмірі 17 993,09 доларів США, що еквівалентно 378 214 грн. 77 коп., з яких:

16 095,73 доларів США (338 332 грн. 25 коп.) заборгованість за кредитом;

904,81 доларів США (19019 грн. 11 коп.) заборгованість за відсотками за користування кредитом;

88,78 доларів США (1866 грн. 16 коп.) заборгованість по комісії за користування кредитом;

250 грн штраф (фіксована частина);

856,25 доларів США (17998 грн. 38 коп.) - штраф (процентна складова);

748 грн. 94 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 3971 грн. 26 коп. з кожного судового збору на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П. Пнівчук О.В.