Справа № 536/1263/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Ляш О.В.

представника відповідача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4 акціонерне товариство ОСОБА_3 «ПриватБанк», 08 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19 046 грн. 40 коп. та судових витрат в сумі 1 378 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 січня 2012 року між банком та відповідачем було укладено договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору відповідач зобовязувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання та обслуговування кредиту та всі інші платежі.

Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 19 046 грн. 40 коп., яка складається з кредиту в сумі 1 578 грн. 82 коп., процентів 13 084 грн. 42 коп., пені та комісії 3 000 грн. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 883 грн. 16 коп., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати в сумі 1 378 грн.

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство ОСОБА_3 «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали та просили задовольнити. .

Представник відповідача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2П в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити та застосувати до вимог про стягнення неустойки позовну давність в один рік та звернулася з заявою про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Судом встановлено, що 05 січня 2012 року сторони: ОСОБА_4 акціонерне товариство ОСОБА_3 «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір б/н, згідно умов якого позивач зобовязувався надати відповідачеві кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном його повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязувалася повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 30 % річних та погодилася з тим, що підписана нею анкета-заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Позивач надав відповідачу кошти в сумі 2000 грн., виконавши таким чином свої зобовязання в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором не виконувала, не сплачувала кредит, відсотки та комісію та інші платежі.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до розрахунку наданого позивачем, який судом перевірений та визнаний правильним станом на 31 травня 2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором становить 19 046 грн. 40 коп., а саме: кредит в сумі 1 578 грн. 82 коп., проценти 13 084 грн. 42 коп., пеня 3 000 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 883 грн. 16 коп.

Представник позивача до вимог про стягнення неустойки просила застосувати спеціальну позовну давність в один рік і суд її застосовує враховуючи наступне.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) частиною 2 статті 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки представником відповідача заявлено клопотання про застосування до вимог про стягнення неустойки строків позовної давності в один рік, то суд враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості пені за період з 31 травня 2015 року по 31 травня 2016 року вважає, що з відповідача необхідно стягнути пеню в розмірі 1200 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 1 883 грн. 16 коп. (процентна складова) не підлягають задоволенню і суд прийшов до такої думки враховуючи наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Оскільки позов задоволено частково, то в відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 147 грн. 70 коп.

Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності складається у письмові формі.

В пункті 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг сторонами, які разом з анкетою- заявою позичальника, Пам'яткою клієнта та Тарифами становить договір про надання банківських послуг, позовна давність відносно вимог по поверненню кредиту, оплаті процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів встановлена терміном в 50 років.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки сторонами у справі обумовлено збільшення позовної давності, яка не сплила на час розгляду справи, то в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 209, 212- 215,218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» заборгованість по кредиту за договором б/н від 05 січня 2012 року станом на 31 травня 2016 року в сумі 15 863 (п'ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 24 коп., а саме: кредит в сумі 1 578 (одна тисяча пятсот сімдесят вісім) грн. 82 коп., проценти 13 084 (тринадцять тисяч вісімдесят чотири) грн. 42 коп., пеня 1 200 (одна тисяча двісті) грн. та судові витрати в сумі 1 147 (одна тисяча сто сорок сім) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя С. М. Клименко