Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № №314/4403/14
Провадження №22ц/778/3993/16 Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Бєлка В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Онищенко Е.А.

Савченко О.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання спільним сумісним майном подружжя, поділ незавершеного будівництва житлового будинку та земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

14 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та про поділ незавершеного будівництвом житлового будинку, земельної ділянки.

Посилався на те, що з ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1995 року. Шлюбні відносини припинені з грудня 2013 року, шлюб розірвано на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 січня 2014 року.

У період шлюбу на підставі договору купівлі продажу від 13 липня 2004 року ними був придбаний незавершений будівництвом житловий будинок № 27, розташований на земельній ділянці площею 0,1166 га, кадастровий номер НОМЕР_2, по АДРЕСА_1. Будинок оформлений на ім'я ОСОБА_5

Право власності на земельну ділянку також набула ОСОБА_5 в порядку приватизації, 01 вересня 2009 року їй було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Оскільки незавершений будівництвом житловий будинок з готовністю 68% та земельна ділянка набуті у власність у період шлюбу, просив визнати вказане нерухоме майно спільним сумісним майном подружжя, поділити його і визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку і на 1/2 частину земельної ділянки.

06 червня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Зазначала, що незавершений будівництвом житловий будинок № 27, вартістю 182 000 грн., розташований на земельній ділянці площею 0,1166 га, кадастровий номер НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, придбаний у період шлюбу з ОСОБА_4

Разом з тим, земельна ділянка площею 0,1166 га є її особистою власністю, оскільки приватизована нею, тому не підлягає поділу між нею та колишнім чоловіком.

У шлюбі крім незавершеного будівництвом житлового будинку ще було придбано автомобіль Шкода Октавіа Тур, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 204 000 грн., оформлений на ім'я ОСОБА_4

Просила, з урахуванням того, що з нею проживають двоє малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, просила поділити спільне сумісне майно подружжя. Визнати за нею право власності на незавершений будівництвом житловий будинок № 27, розташований по АДРЕСА_1. За ОСОБА_4 визнати право власності на автомобіль Шкода Октавіа Тур, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позови неодноразово уточнювалися сторонами.

ОСОБА_4, окрім незавершеного будівництвом житлового будинку № 27 та земельної ділянки площею 1166 га, кадастровий номер НОМЕР_2, які розташовані по АДРЕСА_1, ще просив поділити земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_4; земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_3, і визнати за ним право власності на на 1/2 частку вказаного майна ( а. с. 174-175 т. 1 ).

ОСОБА_5, посилаючись на те, що колишній чоловік після припинення між ними шлюбних відносин, без її згоди, 24 грудня 2013 року розпорядився автомобілем Шкода Октавіа Тур, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також на те, що з нею проживають двоє малолітніх дітей, просила відступити від засад рівності часток подружжя. Поділити між нею та ОСОБА_4 спільне сумісне майно, до складу якого входять незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_4, автомобіль Шкода Октавіа Тур, реєстраційний номер НОМЕР_1. Виділити їй у власність незавершений будівництвом житловий будинок, визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 на по АДРЕСА_4. Із урахуванням того, що 24 грудня 2013 року ОСОБА_4 продав нажитий у шлюбі автомобіль, вартістю 17 000 доларів США, що дорівнює 340 000 грн., стягнути з нього на її користь 80 000 грн. грошової компенсації ( а. с. 236-241 т. 1, а. с. 43-48 т. 2 ).

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання спільним сумісним майном, поділ незавершеного будівництвом житлового будинку та земельних ділянок задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно подружжя та визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий НОМЕР_4, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_4. За ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки, за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки.

Поділено спільне сумісне майно подружжя та визнано право спільної часткової власності на незавершений будівництвом житловий будинок № 27 (житловий будинок - А, службова прибудова а, гараж - Б, погріб пг, оглядова яма, сарай Д, душ Е, вбиральня Ж, ворота 8, паркан 3, водопровід 4, водомір 4-1, паркан 5, хвіртка 6, зливна яма 7, замощення - І), що розташований по АДРЕСА_1. За ОСОБА_4 визнано право власності на 1/4 частку житлового будинку, за ОСОБА_5 визнано право власності на 3/4 частки житлового будинку.

Поділено спільне сумісне майно подружжя та визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1166 га кадастровий НОМЕР_2 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1. За ОСОБА_4 визнано право власності на 1/4 земельної ділянки, за ОСОБА_5 визнано право власності на 3/4 часток земельної ділянки.

В решті позовних вимог за первісним та зустрічним позовом відмовлено.

Судові витрати між сторонами розподілено порівну.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5

Не погоджуючись з зазначеним рішенням в частині поділу житлового будинку і земельної ділянки площею 0,1166 га, які розташовані по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 в цій частині просив змінити рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року, поділити вказану нерухомість і визнати за ним та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частці за кожним. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просила виключити з поділу земельну ділянку площею 0,1166 га, яка приватизована нею, оскільки вказана ділянка являється її особистою власністю. Також просила стягнути з ОСОБА_4 половину вартості автомобіля, яким він розпорядився без її згоди.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, його представника, ОСОБА_5, її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 307, пунктами 3,4 частини 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги а рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення у разі невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно з частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Суд правильно встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 1995 року. Мають двох малолітніх дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У період шлюбу подружжя ОСОБА_8 набуло у власність незавершений будівництвом житловий будинок № 27, земельну ділянку площею 0,1166 га кадастровий НОМЕР_2 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_4, та автомобіль Шкода Октавіа Тур, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Шлюбні відносини між сторонами припинено до 19 грудня 2013 року, про що свідчать копія позовної заяви ОСОБА_5 від 19 грудня 2013 року про поділ майна подружжя, з якою вона зверталася до Вільнянського районного суду Запорізької області, та ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року про залишення позовної заяви без руху, від 22 січня 2014 року про визнання позовної заяви неподаною ( а. с. 48-51 т. 1 ).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 січня 2014 року ( а. с. 3-4 т. 1 ).

Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що незавершений будівництвом житловий будинок № 27, земельна ділянка площею 0,1166 га кадастровий НОМЕР_2 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_4, та автомобіль Шкода Октавіа Тур, реєстраційний номер НОМЕР_1 являються спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 і підлягає поділу між ними.

При цьому обґрунтовано виходив з того, що приватизована ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1166 га кадастровий НОМЕР_2 не являється її особистим майном, оскільки при вирішенні спору доведено, що вказана земельна ділянка виділялася для будівництва та обслуговування житлового будинку, на ній розташований придбаний сторонами у період шлюбу незавершений будівництвом житловий будинок, на який вони мають рівні права, оскільки будинок придбавався у період шлюбу, який будувався сторонами у період шлюбу.

Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За статтею 377 ЦК України та з огляду на роз'яснення, викладені в пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо на приватизованій одним із подружжя земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку між подружжям до особи, яка не мала право власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку будівлі, споруди.

Разом з тим, при вирішенні спору не встановлено обставини, які б на підставі статті 70 СК України давали право відступити від рівності часток подружжя при поділі спільного сумісного майна.

Тому суд правильно визнав за кожною зі сторін право власності по 1/2 частці на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_4, однак помилково збільшив частку ОСОБА_5 до 3/4 часток при поділі незавершеного будівництвом житлового будинку № 27, земельної ділянки площею 0,1166 га кадастровий НОМЕР_2 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1.

За таких обставин рішення суду в цій частині підлягає зміні, а вказане нерухоме майно підлягає поділу між сторонами і за кожною з них слід визнати право власності на вказану нерухомість по 1/2 частці.

Крім того, при вирішенні спору з'ясовано, що ОСОБА_4 після припинення сімейних стосунків з ОСОБА_5 і без її згоди розпорядився їх спільним рухомим майном - автомобілем Шкода Октавіа Тур, реєстраційний номер НОМЕР_1, який продав 24 грудня 2013 року за 125 000 грн.

Тому колегія суддів вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 1/2 частину вартості від проданого автомобіля - 62 500 грн.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, колегія перевірила висновки і мотиви, з яких скасовано рішення апеляційної інстанції та встановила, що згідно зі змісту позовної та зустрічної позовної заяви та уточнень до них сторони ставили питання про розподіл земельних ділянок площею 0,1166 га. та площею 0,10 га. у тому числі і визнання їх спільним майном, що також підтвердили і сторони у ході розгляду справи апеляційною інстанцією.

Керуючись ст. ст. 307,309, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року змінити.

Визнати право власності на незавершений будівництвом житловий будинок № 27 по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1166 га кадастровий НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 на 1/2 частку будинку та на 1/2 частину земельної ділянки; за ОСОБА_5 на 1/2 частину будинку та на 1/2 частину земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 62 500 грн. компенсації за автомобіль.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: