АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1167/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/789/709/16 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду від 14 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, виділення в натурі у власність реальної 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, виділення в натурі у власність реальної 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що під за час шлюбу з ОСОБА_3, за спільні кошти, 05.09.2007 року було набуте домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку, літньої кухні, тамбуру, господарського будинку, навісу, погребу, воріт, огорожі, криниці. Шлюб між ними було розірвано згідно рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 27.06.2012 року. Через неприязні стосунки вирішити спір щодо поділу домоволодіння не можуть. В зв'язку з цим, просить провести реальний поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами між сторонами в рівних частинах, виділити йому в натурі у власність реальну 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по 4 варіанту експертизи та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі.

Рішенням Борщівського районного суду від 14 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, виділення в натурі у власність реальної 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами - відмовлено.

Судові витрати по справі покладено на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, а саме: провести реальний поділ в рівних частинах житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_3 та виділити в натурі у власність йому реальну 1/2 частину житлового будинку згідно четвертого варіанту поділу зазначеного у висновку будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 527/15-22 від 20 січня 2016 року, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 в апеляційну інстанцію не з'явилась і не повідомила причин неявки, будучи належним чином повідомлена, а тому у відповідності до вимог ст.305 ч.2 ЦПКУ, колегія суддів ухвалила справу слухати у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для поділу спірного та виділення в натурі у власність 1/2 частини спірного будинковолодіння з надвірними спорудами та будовами відповідно до запропонованого варіанту №4, визначеного у висновку експерта №527/15-22 від 20.01.2016 року немає, так як такий не відповідає інтересам позивача та суперечить нормам чинного законодавства.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1998 по 27.06.2012 року.(а.с.10).

ОСОБА_4 змінив ім'я на ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації зміни імені від 08.12.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 65.(а.с.34).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

З матеріалів справи вбачається, що за час спільного проживання сторонами було придбано домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку, літньої кухні, тамбуру, господарського будинку, навісу, погребу, воріт, огорожі, криниці, що підтверджено договором купівлі - продажу від 05.09.2007 року, зареєстрованого у реєстрі за №2930, державну реєстрацію якого проведено у Борщівському РБТІ, згідно витягу від 03.10.2007 року за №16152195, де власником зазначено ОСОБА_3. (а.с. 11-16). Сторони в даному будинку не проживають.

Згідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що набуте ОСОБА_3 у період шлюбу з позивачем майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності і їх частки є рівними.

Як вбачається із висновку експерта №527/15-22 від 20.01.2016 року, що дійсна (ринкова) вартість 1/2 житлового будинку без врахування вартості земельної ділянки, яка знаходиться під цим житловим будинком станом на день проведення дослідження становить 24565 гривень. Дійсна ринкова вартість 1/2 частини житлового будинку станом на день дослідження, визначена витратним підходом, становить 90679 грн.

Експертом пропонуються 4 варіанти поділу будинковолодіння між двома співвласниками по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, та зазначено будівельні роботи, які потрібно буде виконати сторонами по реконструкції, переплануванню та переобладнанню будинку для роздільного користування будинком та літньою кухнею, при цьому частина майна залишається у їх спільному користуванні, що не заперечується представником позивача. Позивач ОСОБА_1 в ході розгляду справи просив суд при вирішенні спору - поділі майна, врахувати запропонований експертом варіант № 4 поділу будинку та надвірних будівель.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності.

При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Як вбачається із запропонованих експертом у зазначеному висновку варіантів поділу спірного домоволодіння та не заперечується представником позивача, що сторонам пропонується виділити в натурі окремо ізольовані приміщення із самостійним виходом, але із залишенням в їх спільній власності допоміжних приміщень типу "загальних коридорів", а також експертом визначено розмір грошової компенсації одному із співвласників у зв'язку із відступленням від засад рівності часток у праві власності.

В апеляційній інстанції встановлено, що із позовом про встановлення порядку користування та сплату йому грошової компенсації при неможливості виділення частки в натурі, в позовних вимогах ОСОБА_1 не заявлялось, що не заперечувалось його представником.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції вірно прийшов до переконання щодо відмови у задоволенні позову, оскільки експертом не надано жодного варіанту висновку щодо поділу і виділення позивачу відокремленої частини будинковолодіння без спільного користування ним із відповідачкою.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача - ОСОБА_2 на те, що при проведенні поділу будинковолодіння і виділення позивачу окремої частини, якій буде присвоєно окремий номер, а саме: приміщення 2-1, 2-3а - коридор, 2-2 -санвузол, які є допоміжними, не вплинуть на частки при виділенні кожній стороні, оскільки це фактично буде встановлення порядку користування спірним об'єктом, а не реальним поділом.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до оцінки норм матеріального права щодо виділу частки в натурі, яка позивачу не була виділена по рішенню суду, а тому не дають підстав для висновку про те, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, які б призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, зібраним доказам, а тому підстав для його скасування із мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не має.

Виключити із резолютивної частини рішення суду посилання на ст.16 Закону України "Про власність" як зайву.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315- 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Борщівського районного суду від 14 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк