УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину квартири за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2012 року, посилаючись на встановлення судом при розгляді справи № 759/11759/13-ц факту вчинення підпису відповідачем на квитанції про сплату пайового внеску його матір'ю, яка була членом житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-15» (далі - ЖБК «Авіатор-15»), за квартиру АДРЕСА_2.

Зазначала, що за кошти її батьків був виплачений пайовий внесок за спірну квартиру в ЖБК «Авіатор-15», членом якого була мати відповідача.

Крім того, договір міни, укладений між ОСОБА_5 та його матір'ю ОСОБА_6, який посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої державної нотаріальної контори Основенко Л.М. 16 лютого 1993 року та зареєстрований у реєстрі за № 4-253, що був предметом дослідження при розгляді справи, є неналежним доказом. При цьому посилалася на те, що при відновленні втраченого провадження відповідачем був наданий інший договір міни між цими ж сторонами.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила заяву задовольнити, переглянути рішення суду у зв'язку із вищезазначеними нововиявленими обставинами.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 361, 365, 366 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що вказані заявником обставини не є нововиявленими, а тому, відсутні підстави для перегляду рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

В абз. 4 п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що факт підпису відповідача на квитанції про оплату пайового внеску його матір'ю є новим доказом у справі, а не нововиявленою обставиною.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний

С.П. Штелик