АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 664/3735/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/2223/16
Головуючий в І інстанції Никифоров Є.О.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16.09.2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до комунальної установи «Дошкільний навчальний заклад ясла садок № 2 загального розвитку» Цюрупинської міської ради, треті особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16.09.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1653,60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає наказ № 14 к від 04.03.2016 року про прийняття на роботу вчителя логопеда є незаконним тому, що ініціатором введення цієї посади є батьки вихованців ДНЗ № 2. Але батьки можуть ініціювати надання їм лише додаткових освітніх послуг, тобто організацію гурткової роботи, про що вказано в ОСОБА_2 МОНУ від 12.11.2013 року №1/9 803 «Про дотримання чинного законодавства України при наданні додаткових освітніх послуг у дошкільних навчальних закладах», у додатку до листа МОН України від 15.11.2013 року № 1/9 -813 Інструктивно-методичний лист «Про організацію додаткових освітніх послуг у дошкільних навчальних закладах». Крім того, наказом №134-о апелянту заборонено користуватися туалетом, що є порушенням прав людини. Також наказом № 134 о внесено до посадової інструкції доповнення про відповідальність за збереження спортивного інвентарю, про що не було попереджено письмово за два місяці ОСОБА_5 Наказом №135-о від 08.12.2015 р. затверджено посадову інструкцію інструктора з фізкультури, якою на нього покладено обовязок надавати допомогу дітям під час переодягання та миття під душем (абз. 5 п. 2.13). Покладення зазначеного обовязку позивач вважає умисним так як це може сприяти поширенню про нього неправдивих чуток. Пунктом 2.29 посадової інструкції інструктора з фізкультури, що затверджена наказом №135-о від 08.12.2015 р., на нього покладено обовязок брати участь у ремонті закладу, але він не є будівельником, а тому не може виконувати такі роботи. Позивач також вважає незаконним пункт 7.2 наказу №33-о від 25.03.2016 р. зі змінами, що внесені відповідно до наказу №35-о від 30.03.2015 р., оскільки він не має нести персональну відповідальність за здоровя та життя дітей в басейні, - пункт 7.6 так як він не допускає перебування у басейні сторонніх осіб, - пункт 7.7 так як він не є лікарем та не може виявляти інфекційні захворювання, - пункт 7.8 так як він не повинен здійснювати супровід дітей у басейні, а повинен лише проводити заняття з плавання. На підставі вищенаведеного, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про скасування наказу №100-о від 17.09.2015 року та відновлення на посаді інструктора з фізкультури з навантаженням 1,25 ставки, а також про скасування наказів №14- к від 04.03.2016 року, №134-о від 08.12.2015 року, №135- о від 08.12.2015 року (п.2.12, абз. 5 п.2.13, п.2.29, п.2.30) № 33-о від 25.03.2016 року (п.7.2, п.7.6, п.7.7, п.7.8) та № 35- о від 30.03.2016 року та їх скасування. Також просив стягнути різницю заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи в сумі 5 586 грн.

ОСОБА_5, у судовому засіданні, на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6 та її представниця ОСОБА_8, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_7 до суду не зявилася, про причини неявки не повідомила,заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без її участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом №112 від 01.11.2011 року позивача прийнято на посаду інструктора з фізичної культури на 1,25 ставки з роботою в плавальному басейні і виконанням обовязків інструктора з плавання в комунальної установи «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок №2 загального розвитку» Цюрупинської міської ради з 01.11.2011 року.

Наказом №100-о від 17.09.2015 року скорочено 0,25 ставки інструктора з фізкультури, залишено навантаження 1 ставку інструктора з фізкультури. З вказаним наказом позивач ознайомився 17.09.2015 року.

17.09.2015 року завідувачем ОСОБА_2 письмово було попереджено позивача про зміну істотних умов праці переведення з 1,25 на 1 ставку інструктора з фізкультури по закінченню двох місяців з дня попередження, розяснено право згідно зі ст. 32 КЗпП України на розсуд позивача погодитися зі зміною або відмовитись від продовження роботи.

Наказом №77-к від 09.11.2016 року з позивача знято навантаження 0,25 ставки та залишено навантаження 1 ставку з 18.11.2015 року.

Зазначені обставини підтверджуються копіями відповідних наказів, письмового попередження про зміну умов праці, що наявні у матеріалах справи.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Також судом встановлено, що кількість груп в закладі дійсно не змінилася, але зменшилася кількість груп, що відвідують заняття у плавальному басейні, що підтверджується аналізом відвідуваності басейну 10 вікових груп за 2011-2014 роки, яким встановлено недостатню відвідуваність дітьми занять з плавання, що становила від 8 до 12% від загальної кількості дітей в садкових групах, крім того, батьки надали заяви про відмову їх дітей відвідувати басейн (а.с. 88-102). Зазначене свідчить про дійсну зміну фактичного навантаження на інструктора з плавання позаяк замість 10 груп та 20 занять на тиждень сформовано 8 груп, що відвідують басейн, з якими проводиться 16 занять на тиждень. Зазначені обставини спростовують доводи позивача про відсутність змін в організації виробництва та праці.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем було дотримано вимоги закону щодо попередження працівника про зміну умов праці (переведення з 1,25 на 1 ставку) за два місяці, а тому підстави для скасування наказу про зміну істотних умов праці, поновлення позивача на його попередніх умовах праці та стягнення середнього заробітку за час виконання роботи з навантаженням на 1 ставку відсутні.

Судом також встановлено, що наказом відповідача №14-к від 04.03.2016 року ОСОБА_7 прийнято на посаду вчителя-логопеда з 07.03.2016 р.

Постанова КМУ №943 від 22.10.2008 р. «Про економію бюджетних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів» на яку посилається позивач як на підставу незаконності наказу №14-к від 04.03.2016 р. втратила чинність на підставі Постанови КМУ№ 65 від 01.03.2014 року.

Стаття 12 Закону України «Про дошкільну освіту» передбачає, що у всіх типах дошкільних навчальних закладів при реалізації права дітей на дошкільну освіту враховуються особливі освітні потреби у навчанні і вихованні кожної дитини, у тому числі дітей з особливими освітніми потребами відповідно до принципів інклюзивної освіти.

Наказ Міністерства освіти і науки №1055 від 04.11.2010 року «Про затвердження типових штатних нормативів дошкільних начальних закладів» передбачає, що для дітей з порушеннями зору, слуху, опорно-рухового апарату, з розумовою відсталістю, із затримкою психічного розвитку, у яких виявлено мовленнєві порушення, вводиться 1 штатна одиниця учителя-логопеда на кожні 10 дітей з тяжкими порушеннями мовлення (ринолалія, заїкуватість, загальне недорозвинення, алалія, афазія, дизартрія) або на кожні 12 дітей з фонетико-фонематичним недорозвиненням, дислалією.

Положення ст. 12 Закону України «Про дошкільну освіту» та наказу МОН №1055 від 04.11.2010 року вказують на можливість введення посади вчителя-логопеда в дошкільному навчальному закладі загального розвитку за наявності в закладі дітей з особливими освітніми потребами. Наявність таких дітей в ДНЗ №2 підтверджується заявами батьків (а.с. 107-113) та медичними висновками в кількості (а.с. 243-256).

На законність наказу №14-к від 04.03.2016 р. також вказує витяг з акту ревізії міського бюджету та фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Цюрупинської міської ради за період з 01.03.2012 року по 01.04.2016 року №08-17/07 від 21.06.2016 року в частині, що стосується дотримання штатної дисципліни та складання штатного розпису ДНЗ №2 за скаргою позивача з якого вбачається, що введення посади вчителя-логопеда не суперечить вимогам законодавства, крім того, не є належним способом захисту прав позивача скасування наказу про прийняття на роботу іншого працівника.

Враховуючи наведене, а також те, що видання наказу № 14-К від 04.03.2016 року не стосується прав та обовязків ОСОБА_5 безпосередньо, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_5 у задоволенні позовних цих вимог

Доводи апеляційної скарги про те, що наказом № 134 о від 08.12.2015 року завідувач ДНЗ № 2 м. Цюрупинськ ОСОБА_6 заборонила ОСОБА_5 користуватися дитячим туалетом, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки державні санітарні норми та правила «Влаштування, обладнання, утримання дошкільних навчальних закладів та організації життєдіяльності дітей», що затверджені наказом МОЗ 3 678 від 01.08.2013 року, містять норму, яка забороняє користування дитячим туалетом та проведення особистих гігієнічних процедур для персоналу дошкільного навчального закладу. Окрім того, у закладі наявний інший туалет, який призначений для персоналу, чого позивач не заперечував.

Посилання апелянта на те, що п.1 «в» наказу № 134- о від 08.12.2015 року та пунктом 2.30 посадової інструкції інструктора з фізкультури, що затверджена наказом №135-о від 08.12.2015 року на апелянта покладено матеріальну відповідальність за збереження спортивного інвентарю, що суттєво змінює його умови праці, а також те, що про такі зміни праці його не було повідомлено, колегія суддів також до уваги не приймає з огляду на таке.

Статтею 131 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна, крім того, працівники зобовязані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Крім того, п.3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДНЗ № 2 передбачено, що працівники зобовязані берегти обладнання та інвентар.

Таким чином, колегія суддів вважає, що покладення наказом № 134 о від 08.12.2015 року та пунктом 2.30 посадової інструкції інструктора з фізкультури, що затверджена наказом № 135-о від 08.12.2015 року, покладена на позивача матеріальна відповідальність за збереження спортивного інвентарю відповідає вказаним вимогам закону та Правилам внутрішнього трудового розпорядку, а тому підстави для визнання цих наказів незаконними відсутні.

Посилання апелянта про те, що наказом № 33-0 від 25.03.2016 року забороняється перебування в басейні сторонніх осіб та незрозуміло, як інструктор з фізкультури перебуваючи під час заняття у ванні басейну поряд з дітьми може здійснювати контроль та нести відповідальність за перебування у приміщенні басейну (душовій, роздягальні, туалету та умивальнику) сторонніх осіб, колегія суддів також відхиляє з огляду на таке.

Інструкцією з охорони життя і здоровя дітей №69 затверджена наказом завідувача закладу від 19.01.2015 року передбачено наступне: заборонено допускати на територію закладу та у приміщення сторонніх осіб (п. 8 розділу І); працівники дошкільного навчального закладу несуть відповідальність за збереження життя і здоровя дітей (п. 1 розділу ІІ); під час проведення занять з плавання у басейні дотримуватись вимог санітарних правил безпечної поведінки на воді та санітарних правил для дошкільних навчальних закладів (пункти 22, 23 розділу ІІ); у період, коли виявлено інфекційне захворювання, слід провести запобіжні заходи та неухильно дотримуватись санітарних вимог відповідно до вказівок медичного працівника (п. 4 розділу ІІІ).

З урахуванням вказаних положень колегія приходить до висновку, що п. 7.2 наказу №33-о від 25.03.2016 р. зі змінами, що внесені відповідно до наказу №35-о від 30.03.2015 р. щодо покладення на позивача персональної відповідальності за здоровя та життя дітей в басейні, п. 7.6 щодо покладення на позивача обовязку не допускати перебування у басейні сторонніх осіб, п. 7.7 щодо покладення на позивача обовязку здійснювати дезінфекцію, вживати загальні санітарні заходи відповідно до вказівок медичних працівників та п. 7.8 щодо покладення на позивача обовязку здійснювати супровід дітей у басейні відповідає вимогам Інструкції з охорони життя і здоровя дітей, а тому підстави для визнання їх незаконними відсутні.

Доводи апеляційної скарги про визнання незаконними наказу № 135-о від 08.12.2015 року в частині надання допомоги дітям під час переодягання та миття під душем, а також про зобовязання інструктора з фізкультури брати участь у ремонтних роботах закладу, колегія суддів також відхиляє, оскільки при покладенні на позивача обовязку надавати допомогу дітям під час переодягання та миття під душем не було порушено його права, не було змінено істотні умови праці позивача. Також згідно посадової інструкції брати участь у ремонті дошкільного закладу є обовязком позивача. Окрім того, колегія суддів відзначає, що обовязки позивача щодо надання допомоги дітям під час їх переодягання та миття під душем, а також щодо участі у ремонті дошкільного закладу були передбачені і в попередній посадовій інструкції інструктора з плавання, яка була затверджена 08.07.2013 року, і щодо якої ОСОБА_5 будь-яких претензій не заявляв.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16.09.2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3