Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство «ЖЕО № 2», про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні та проведенні ремонту (поліпшень) житла власником, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, у якій він мав намір провести утеплення зовнішніх стін будинку, лоджії для необхідності покращення експлуатаційних характеристик житла і комфорту проживання.

Зазначав, що не має можливості належним чином користуватися та розпоряджатися своїм майном через незаконне розміщення на території його власності приватним нотаріусом ОСОБА_3 металевих

конструкцій-навісу входу, вивіски та реклами, що на площі шириною 5,4 м та висотою 0,4 м на поверхні його лоджії, та вертикальної металевої конструкції з боку АДРЕСА_1 з початком від першого поверху до третього, що проходить по стіні його квартири, на площі приблизно 3 м на 0,5 м.

Вказав, що комунальним підприємством «Полтава-Сервіс» (далі -

КП «Полтава-Сервіс») надано дозвіл та погоджено лише горизонтальне розміщення літер розміром 3 730 мм на 360 мм на металевій конструкції навісу, вертикальне розміщення вивіски з початком від першого до третього поверху - не дозволено.

Вважає, що зазначені металеві конструкції розміщені ОСОБА_3 самовільно, оскільки він та його сім'я не давали згоди на це, при цьому сама конструкція форми розміщена таким чином, що її верхня частина прикріплена до огорожі його особистої лоджії та частини стіни його помешкання, вертикальна конструкція взагалі частково розміщена на поверхні стіни належної йому квартири.

У серпні на замовлення позивача Полтавською філією Державного підприємства «НДІ проект реконструкція» виготовлено проект «Утеплення зовнішніх стін квартири АДРЕСА_1», проте існуюча реклама заважає виконувати роботи з утеплення фасаду квартири

№ 37.

Посилаючись на вказані обставини, просив усунути перешкоди у користуванні, розпорядженні та проведенні ремонту (поліпшень) житла власником та зобов'язати ОСОБА_3 за власний рахунок демонтувати горизонтальну металеву конструкцію навісу з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» та вертикальну металеву конструкцію з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» на зовнішніх площах належної йому квартири АДРЕСА_1

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12 березня

2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто перешкоди у розпорядженні та користуванні ОСОБА_4 власним майном та в проведенні ремонтних робіт квартири АДРЕСА_4.

Зобов'язано ОСОБА_3 за власний рахунок демонтувати горизонтальну металеву конструкцію навісу з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» та вертикальну металеву конструкцію з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1» на зовнішніх площах квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 30 травня

2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні та проведенні ремонту (поліпшень) житла власником відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, ознайомившись із поданими запереченнями, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не було дотримано порядку розміщення зовнішньої реклами та не отримано згоду позивача на її розміщення, при цьому розміщення зазначеної вивіски на зовнішній сторони квартири ОСОБА_4 порушує його права, як власника квартири.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив із того, що металева конструкція-навісу входу, вивіски та реклами на поверхні лоджії позивача, а також вертикальна металева конструкція з боку АДРЕСА_1 з початком від першого поверху до третього, що проходить по стіні квартири позивача, встановлені ОСОБА_3 у передбаченому законом порядку та на конструкціях будинку, що належать до спільної сумісної власності мешканців багатоквартирного будинку, а тому права ОСОБА_4, як власника квартири АДРЕСА_1 в

м. Полтаві, відповідачем не порушені.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно з розпорядженням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19 квітня 1999 року № 272-р дозволено запроектувати і відповідно до погодженого проекту переобладнати приватному нотаріусу

ОСОБА_3 власну квартиру АДРЕСА_1 під офіс з влаштуванням окремого входу.

Вказане переобладнання було погоджено з Житлово-експлуатаційною госпрозрахунковою дільницею № 5 (далі - ЖЕГД № 5), на балансі якої перебуває вказаний будинок.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 15 Закону України «Про рекламу», в редакції, що діяла на момент встановлення вивіски, до зовнішньої реклами належить будь-яка реклама, що розміщується на окремих спеціальних конструкціях, щитах, екранах, розташованих просто неба, на фасадах будинків та споруд. Порядок розміщення зовнішньої реклами встановлюється відповідними місцевими органами влади в межах їх компетенції (без втручання у форму та зміст реклами). Згода на розміщення зовнішньої реклами на будинках та спорудах також додатково дається їхніми власниками або уповноваженими ними органами (особами). Інформація (вивіска) про особу, розміщена на фасаді, біля входу (в'їзду), або її продукцію у вітрині споруди, в якій ця особа займає приміщення, не потребує отримання дозволу місцевого органу влади.

Враховуючи, що співвласником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 став 02 червня 1999 року, а переобладнання квартири відповідачки відбувалось на підставі розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19 квітня 1999 року та дозволу на виконання будівельних робіт від 07 травня

1999 року, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що дозволу ОСОБА_4 на проведення зазначених робіт не потрібно було, оскільки він не був власником квартири.

З листа КП «Полтава-сервіс» Полтавської області від 23 жовтня

2015 року за №1236 та ескізу, погодженого з управлінням з питань містобудування та архітектури, а також ЖЕГД №5, вбачається, що відповідно до вимог Типових правил розміщення зовнішньої реклами, Порядку розміщення зовнішньої реклами та спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами в м. Полтаві, затвердженого рішенням Полтавської міської ради тринадцятої сесії п'ятого скликання від 03 квітня 2007 року, із змінами та доповненнями, та відповідно до заяви приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 14 травня 2014 року КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради видано паспорт на вивіску нотаріальної контори, яка являє собою конструкцію, виконану окремими елементами (літерами), у горизонтальному положенні розміром 3 730 мм на 360 мм та вертикальному положенні розміром 4 350 мм на 486 мм, що закріплені за допомогою саморізів. Замовником виконано вимоги чинного законодавства у сфері оформлення спеціальної конструкції-вивіски.

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 26 жовтня 1999 року та листа Управління з питань містобудування та архітектури від 14 листопада 2014 року, складеного за наслідками натурного обстеження інформаційної конструкції-вивіски «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, порушень вимог органів державного архітектурно-будівельного контролю та невідповідності розміщення даної конструкції акту технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації не виявлено.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не завдаючи при цьому шкоди правам інших осіб і не порушуючи їхніх інтересів.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України та п. п. 2, 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільним майном багатоквартирного будинку є: приміщення загального користування, у тому числі допоміжні (допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, згідно із законом, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери й інші підсобні та технічні приміщення); несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне й інше обладнання всередині чи поза межами будинку, яке обслуговує понад одне житлове чи нежитлове приміщення; будівлі та споруди, які призначено для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовано на прибудинковій території; права на земельну ділянку, на якій розташовано багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі й споруди та його прибудинкова територія.

Враховуючи зазначене правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_4, як власник квартири у багатоквартирному будинку, має право приватної власності на належну йому квартиру та право спільної власності на спільне майно будинку, в тому числі несучі, огороджувальні та

несучо-огороджувальні конструкції будинку, на яких відповідачем встановлено вивіски з написом «ІНФОРМАЦІЯ_1», а тому доводи ОСОБА_4 щодо створення відповідачем перешкод в розпорядженні та користуванні його власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України давали підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 30 травня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

Л.М.Мазур

Т.О.Писана