У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2016 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гришко О.Я.

при секретарі Федорині А.А.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Оржицького районного суду від 21.12.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Рішення набрало чинності 12.01.2016 року.

13.01.2016 року ОСОБА_4 звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, в якій вказав, що у звязку із зверненням позивача до суду із позовом до нього та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди він 28 вересня 2015 року уклав письмовий договір доручення про представництво та ведення справи в цивільному процесі із адвокатом ОСОБА_3. Вказаним договором передбачалась оплата по домовленості за правову допомогу, яка підлягала відшкодуванню в порядку ст.ст. 84, 88 ЦПК України. Також адвокат ОСОБА_5, був допущений до участі в справі як його представник та як особа, яка надає правову допомогу і приймав участь в судових засіданнях, загальна кількість часу пов'язаного з розглядом справи, складає 407 хвилин.

ОСОБА_4 зазначає, що при ухваленні рішення 21 грудня 2015 року судом питання про розподіл судових витрат між сторонами вирішено не було.

Посилаючись на вищевикладені обставини просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 як відповідача, грошові кошти в розмірі 3738,90 грн., як компенсацію судових витрат по оплаті правової допомоги.

13.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. У своїй заяві ОСОБА_2 вказав, що у звязку із зверненням позивача до суду із позовом до нього та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди він 28 вересня 2015 року уклав письмовий договір доручення про представництво та ведення справи в цивільному процесі із адвокатом ОСОБА_3. Вказаним договором передбачалась оплата по домовленості за правову допомогу, яка підлягала відшкодуванню в порядку ст.ст. 84, 88 ЦПК України. Адвокат ОСОБА_5, був допущений до участі в справі як його представник та як особа, яка надає правову допомогу і приймав участь в судових засіданнях, загальна кількість часу пов'язаного з розглядом справи, складає 407 хвилин.

ОСОБА_2 зазначає, що при ухваленні рішення 21 грудня 2015 року судом питання про розподіл судових витрат між сторонами вирішено не було.

Посилаючись на вищевикладені обставини просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 як відповідача, грошові кошти в розмірі 3738,90 грн., як компенсацію судових витрат по оплаті правової допомоги.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачів адвокат ОСОБА_5 заяви відповідачів про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, посилаючись на тяжкий матеріальний стан, просила зменшити суми компенсацій судових витрат по оплаті правової допомоги, щодо яких ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подані заяви про винесення додаткового судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2, представника відповідачів адвоката ОСОБА_3, позивача ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат належить відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою.

28 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали письмові договори доручення про представництво та ведення справи в цивільному процесі із адвокатом ОСОБА_3. Вказаними договорами передбачалась оплата по домовленості за правову допомогу, яка підлягала відшкодуванню в порядку ст.ст. 84, 88 ЦПК України.

09 жовтня 2015 року адвокат ОСОБА_5, був допущений до участі в справі як представник відповідачів та як особа, яка надає правову допомогу.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Рішенням Оржицького районного суду від 21.12.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Рішення набрало чинності 12.01.2016 року.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.

Статтею 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 85 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення не може вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до абз. 4 п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відсутність розрахунку витрат на правову допомогу адвоката є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до абз. 2 п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді по суті цивільної справи № 543/834/15-ц письмові розрахунки витрат відповідачів на правову допомогу адвоката ОСОБА_3 суду не надавалися, судом не досліджувалися і в матеріалах справи відсутні.

Так, суд приходить до висновку, що заяви про ухвалення додаткового рішення не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 79, 84-85, 88, 220 ЦПК України, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розясненнями, що містяться в пунктах 41,48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами), суд, -

в и р і ш и в:

1.Відмотити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

2.Відмотити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя