Справа № 699/785/16-ц
Номер провадження 4-с/699/13/16
УХВАЛА

15.11.2016 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС БАНК» на дії державного виконавця, суд

встановив:

Заявник подав у суд дану скаргу і просить :

1. Визнати неправомірною та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання за ВП №52676578 від 20 жовтня 2016 року.

2. Зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_1 відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №2310/1237/2012/760 виданого 10 жовтня 2012 року без стягнення авансового внеску.

Свою скаргу скаржник обґрунтовує тим, що державний виконавець в порушення Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на час предявлення виконавчого листа до виконання відділу Державної виконавчої служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції, виніс незаконне повідомлення про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Повідомлений належним чином про час і місце розгляду скарги представник скаржника в суд не зявився, заяв та клопотань з приводу розгляду скарги суду не надав.

Державний виконавець Чубенко А.А., повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду у судове засідання також не зявилася. Від неї також не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності та причини поважності не явки до суду.

Суд, розглянувши скаргу, вважає, що вона підлягає до задоволення в силу наступного.

В суді встановлено, що 04 жовтня 2016 року стягувачем було направлено відділу Державної виконавчої служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції для виконання виконавчий лист №2310/1237/2012/760 від 23 липня 2012 року про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії з ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

20 жовтня 2016 року державним виконавцем Чубенко А.А. винесено повідомлення про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП № 52676578) із зазначенням підстави, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, яке було направлено на адресу скаржника.

24 жовтня 2016 року (зазначена дата на копії супровідного листа) отримавши вищевказане повідомлення відділу Державної виконавчої служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції скаржник 03 листопада 2016 року направив дану скаргу до суду для її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Ст. 69 ЦПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч.6 ст. 70 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року, чинним станом на дату направлення до виконання виконавчого листа скаржником (04 жовтня 2016 року), не передбачалося сплати авансового внеску щодо виконавчого провадження. Однак у подальшому законодавство змінилося та прийнято новий Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, згідно ч.2 ст.26 якого до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Даною частиною також визначено стягувачів, які звільняються від сплати авансового внеску.

Так, відповідно до ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обовязковою.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що винесене повідомлення державним виконавцем про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП № 52676578) від 20 жовтня 2016 року з порушенням вимог законодавства України «Про виконавче провадження», чинного станом на дату направлення до виконання виконавчого листа скаржником (04 жовтня 2016 року).

Приписами ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Тобто, суд встановив обґрунтованість скарги.

Строки звернення із скаргою, передбачені ч. 1 ст. 385 ЦПК України, не пропущені.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 293 ч.1 п27), 294, 383-387 ЦПК України, ст.ст. 1, 6 ч.1, 25 ч.1, 82 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати повідомлення про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) (ВП № 52676578) від 20 жовтня 2016 року.

Зобовязати державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_1 відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №2310/1237/2012/760 від 23 липня 2012 року про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії з ОСОБА_2, ОСОБА_3О, без стягнення авансового внеску щодо виконавчого провадження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує,апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Савранський О. А.