Справа № 214/8848/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, який діє як законний представник недієздатної особи ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, який діє як законний представник недієздатної особи ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, уточнивши який просить: встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року, а саме той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року; встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за законом після померлого 18 серпня 1984 року батька ОСОБА_5; визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 18 серпня 1984 року ОСОБА_5, видане на імя ОСОБА_6, посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.04.1985 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 11 січня 1993 року ОСОБА_6, видане на імя ОСОБА_7, посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 18.02.1994 року та зареєстроване в реєстрі за №1-1374; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 03 лютого 2001 року ОСОБА_7, видане на імя ОСОБА_8 та ОСОБА_2, посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року та зареєстроване в реєстрі за №2-5615; визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 18 серпня 1984 року.

В обґрунтування позову навів наступне. 18 серпня 1984 року помер ОСОБА_5, про що Саксаганським РАЦС міста ОСОБА_9 було зроблено актовий запис за №3059.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку №16 по вул. Сагайдачного у м. Кривому Розі, який належав померлому за його життя на праві приватної власності.

Після його смерті єдиними спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) були його рідні доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_3. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину після померлого батька. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не було.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2002 року ОСОБА_3 була визнання недієздатною.

На той час її піклувальником уже була ОСОБА_6, але у порушення вимог ст. ст. 138, 144 Кодексу про шлюб та сімю України в період строку на прийняття спадщину за законом після померлого ОСОБА_5 не здійснила сприяння своїй підопічній ОСОБА_3 у реалізації її права на спадкування після померлого батька, не допомогла їй подати заяву про прийняття спадщини, приховала від нотаріуса наявність іншого спадкоємця та одноособово оформила спадщину на себе, хоча ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) фактично прийняли спадщину після померлого батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Доказами цього є те, що на момент смерті 18 серпня 1984 року ОСОБА_5 та після його смерті ОСОБА_3 постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_3, користувалася цим будинком та особистими речами померлого.

Нещодавно ОСОБА_2, як законний представник недієздатної ОСОБА_3, звернув увагу на порушення прав недієздатної ОСОБА_3 у спадкуванні за законом після її померлого батька ОСОБА_5.

Як вбачається зі спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року та надійшла на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про забезпечення доказів, 06.04.1985 року Сьомою Криворізькою держаною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 18 серпня 1984 року ОСОБА_5 лише на імя ОСОБА_6 та остання зареєструвала право власності на будинок №16 по вул. Сагайдачного у м. Кривому Розі на своє імя. ОСОБА_3 продовжувала мешкати у ньому та користуватися ним.

Факт постійного проживання разом з померлим на момент його смерті та протягом півроку після смерті буде підтверджено відповідним актом. Також відомості, викладені в цьому акті будуть підтверджені поясненнями свідків.

Тому ОСОБА_2, як законний представник недієздатної ОСОБА_3, вирішив звернутися до суду з питання встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлого 18 серпня 1984 року батька ОСОБА_5.

11 січня 1993 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку №16 по вул. Сагайдачного у м. Кривому Розі. Після її смерті єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину за законом був її чоловік ОСОБА_7.

Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 18.02.1994 року було посвідчене та видане на імя ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 11 січня 1993 року ОСОБА_6, зареєстроване в реєстрі за №1-1374.

03 лютого 2001 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, у склад якої, зокрема, входив будинок №16 по вул. Сагайдачного у м. Кривому Розі, а також грошові внески з належними відсотками та з усіма компенсаційними і індексаційними виплатами в Ощадбанку України. Єдиними спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, був він позивач ОСОБА_2, його рідний син, та рідний брат позивача - ОСОБА_8.

Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року було посвідчене і видане на імя ОСОБА_8 та ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 03 лютого 2001 року ОСОБА_7, зареєстроване в реєстрі за №2-5615.

Позивач разом з братом зареєстрували своє право власності на будинок №16 по вул. Сагайдачного у м. Кривому Розі, про що свідчить запис у вказаному свідоцтві.

Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №137/1 від 17 липня 2002 року позивач ОСОБА_2 був призначений опікуном над недієздатною ОСОБА_3.

ОСОБА_2 опікун ОСОБА_3 звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_11, однак, державним нотаріусом йому було відмовлено у звязку із тим, що в написанні прізвища спадкодавця зазначені в рішенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16.09.2014 року, в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Сьомою криворізькою нотаріальною конторою 06.04.1985 року за реєстровим № 1588 та в копії актового запису про смерть № 3059, складеного Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області 21.08.1984 року виявлені розбіжності, а саме: «Підященко», «Подьященко», «Підяшенко», а також порекомендовано звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав та визнати право власності на житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування.

Розбіжності у документах пояснюються особливостями перекладу прізвища з російської мови на українську, допущенням помилок посадовими особами при оформленні вищевказаних документів.

Згідно спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року та надійшла на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про забезпечення доказів, прізвище померлого у всі документах зазначено як «ПОДЬЯЩЕНКО».

Доказами наявності родинних відносин між ОСОБА_3 та її батьком є наступні документи: свідоцтво про її народження, копія свідоцтва про смерть та інші документи, які будуть надаватися безпосередньо у судове засідання.

Крім вказаних вище документів, факт родинних відносин буде підтверджувати поясненнями свідків.

Вважає, що у суду маються усі підстави встановити факт того, що ОСОБА_3 є рідною донькою померлого 18 серпня 1984 року ОСОБА_5.

Вказані факти можливо становити тільки на підставі рішення суду. Встановлення їх необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, померлого 18 серпня 1984 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 234 ЦПК України, судом розглядаються в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року та відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Отже, враховуючи все вищевикладене, вважає, що у суду є всі підстави для встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлого 18 серпня 1984 року батька ОСОБА_5 та встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року, а саме той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року.

До того ж, враховуючи наявність 3-х виданих свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5 та його спадкоємців, також змушений звернутися до суду з питання визнання вказаних свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними згідно вимог ст. 1301 ЦК України.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Також, згідно вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи той факт, що ним, позивачем, не надано жодного документу, який би підтверджував визнання права власності на спадкове майно, у державного нотаріуса відсутні умови для видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 18 серпня 1984 року.

Згідно звіту про оцінку майна від 05.11.2015 року ринкова вартість обєкта, а саме спірного житлового будинку, становить 129370,00 грн., а отже з цього випливає, що ? частина вищевказаного будинку складає 64685,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Отже, враховуючи все вищевикладене, вважає, що у суду є всі підстави визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 18 серпня 1984 року.

У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав повністю, підтвердивши його зміст.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяви не надала, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні дав показання, з яких вбачається, що з 1975 року знає позивача ОСОБА_2, також знає ОСОБА_3, стосунки з якими нормальні. Також знав померлого ОСОБА_5, який доводився ОСОБА_3 батьком. Йому відомо, що ОСОБА_3 мешкала разом з батьком та після смерті користувалася майном батька.

У судовому засіданні досліджені безпосередньо наступні письмові докази: свідоцтво про смерть (а.с.7,8,9,10), свідоцтво про народження (а.с.11,12,13), свідоцтво про одруження (а.с.14), свідоцтво про право на спадщину (а.с.15,16), рішення суду (а.с.17), рішення виконкому (а.с.18), рішення суду (а.с.19-21), постанова нотаріуса (а.с.22), рішення про відмову у державній реєстрації (а.с.23), довідка (а.с.24), звіт про оцінку майна (а.с.25-44), лист нотаріуса (а.с.87), копія спадкової справи (а.с.89-96), повідомлення КП ДОР «КБТІ» (а.с.134), копія спадкової справи (а.с.137-156). Крім того, оглянута цивільна справа № 214/6369/13-ц.

Суд, оцінюючі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини.

18 серпня 1984 року помер ОСОБА_5, актовий запис за №3059 від 21 серпня 1984 року (а.с.91), у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входив будинок №16 по вулиці Сагайдачного в м. Кривому Розі, який належав померлому на праві приватної власності (а.с.95).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому засіданні на підставі пояснень представника позивача, показань свідка, рішення виконкому (а.с.19 цивільна справа № 214/6369/13-ц), свідоцтва про народження (а.с.11), встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Сіренки Глобинського району Полтавської області доводилася донькою ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року, рідною донькою.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, зокрема діти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті 18 серпня 1984 року ОСОБА_5, відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР, які діяли на момент відкриття та прийняття спадщини, спадкоємцями за законом були його доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.11,13).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області №357/2 від 14.12.1984 року, опікуном ОСОБА_3, у звязку із смертю 18 серпня 1984 року її батька ОСОБА_5, було призначено ОСОБА_6 (а.с.19 цивільна справа № 214/6369/13-ц).

ОСОБА_6 прийняла спадщину після померлого 18 серпня 1984 року ОСОБА_5, який був її батьком, у вигляді будинку №16 по вулиці Сагайдачного в м. Кривому Розі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого та виданого Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.04.1985 року (а.с. 96).

11 січня 1993 року ОСОБА_6 померла, про було зроблено актовий запис за №63 від 11 січня 1993 року (а.с.10)

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку №16 по вулиці Сагайдачного в м. Кривому Розі, яку прийняв її чоловік ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим та виданим Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 18.02.1994 року (а.с.16).

03 лютого 2001 року ОСОБА_7 помер, про що було зроблено актовий запис за №235 від 05 лютого 2001 року (а.с.9).

Після його смерті відкрилась спадщина, яку в рівних частинах прийняли його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року, та зареєстрували своє право спільної сумісної власності на будинок №16 по вулиці Сагайдачного в м. Кривому Розі, про що свідчить запис у вказаному свідоцтві (а.с.15).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2002 року ОСОБА_3 була визнання недієздатною (а.с.17).

Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №137/1 від 17 липня 2002 року позивач був призначений опікуном недієздатної ОСОБА_3 (а.с.18).

28 травня 2006 року ОСОБА_8 помер, про що було зроблено актовий запис за №1067 від 29 травня 2006 року (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді, в тому числі, і частини будинку №16 по вулиці Сагайдачного в м. Кривому Розі, який перебував у спільні сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 22 вересня 1984 року ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_13, після чого остання змінила прізвище на «Швец».

А, отже, відповідач ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після померлого 28 травня 2006 року ОСОБА_8.

Відповідно до вимог ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), які діяли на момент відкриття та прийняття спадщини ОСОБА_5, померлого 18.08.1984 року, ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після його смерті.

На момент смерті 18.08.1984 року ОСОБА_14, який був батьком ОСОБА_3, остання постійно проживала разом із спадкодавцем у будинку №16 по вулиці Сагайдачного в м. Кривому Розі, а також проживала в цьому будинку і після його смерті.

Згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на момент відкриття та прийняття спадщини ОСОБА_5, померлого 18.08.1984 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд вважає, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5, до складу якої також входив будинок №16 по вулиці Сагайдачного в м. Кривому Розі, оскільки на момент смерті останнього і на протязі шести місяців після цього вступила в управління та володіння зазначеним будинком, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення №432 від 04.11.1975 року та акту готовності від 13.05.1977 року (а.с.95).

За таких обставин суд приходить до висновку про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого18.08.1984 року ОСОБА_5, посвідченого та виданого Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.04.1985 року на імя ОСОБА_6

Як наслідок, суд також визнає недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 11.01.1993 року ОСОБА_6, посвідченого та виданого Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 18.02.1994 року на імя ОСОБА_7 та свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 03 лютого 2001 року ОСОБА_7, посвідченого та виданого Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 525, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 1301 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 208, 212, 214, 215, 256, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, який діє як законний представник недієздатної особи ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року, а саме той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_5, який помер 18 серпня 1984 року.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за законом після померлого 18 серпня 1984 року батька ОСОБА_5.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 18 серпня 1984 року ОСОБА_5, видане на імя ОСОБА_6, посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.04.1985 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 11 січня 1993 року ОСОБА_6, видане на імя ОСОБА_7, посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 18.02.1994 року та зареєстроване в реєстрі за №1-1374.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 03 лютого 2001 року ОСОБА_7, видане на імя ОСОБА_8 та ОСОБА_2, посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року та зареєстроване в реєстрі за №2-5615.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 18 серпня 1984 року.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. ОСОБА_12, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов