Справа № 1309/3639/12 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/5048/16 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Ванівського О.М., Мікуш Ю.Р.

з участю секретаря: Івановоїй О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення третейського суду (заінтересовані особи: ОСОБА_6, ОСОБА_9, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»), -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою суду поновлено ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 строк подання до суду заяви про визнання незаконним та скасування рішення третейського суду.

Заяву ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення третейського суду задовольнено частково.

Скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при УНК МТП від 18 лютого 2009 року в справі № 27/08 за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Спектр», з участю третьої особи Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсним договору та визнання права власності в частині визнання права власності за ОСОБА_6 на напівпідвал площею 40,6 кв.м., який розташований в будинку АДРЕСА_1

У решті вимог заяви відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_6 - ОСОБА_2 В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що формою подачі вимог про скасування рішення третейського суду є заява про скасування такого рішення. Вказує, що позивачем, всупереч вимог закону, подано позовну заяву. Вважає, що підстави для скасування законного рішення третейського суду відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Встановлено, що рішенням постійно діючого Третейського суду від 18 лютого 2009 року по справі № 27/08 за позовом ОСОБА_6 до ТзОВ «А-Спектр», з участю третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», було ухвалено: визнати недійсним попередній договір, укладений між ОСОБА_6 та ТзОВ «А-Спектр»; визнати право власності ОСОБА_6 на житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122,2 м.кв., в тому числі житлову площу 54,9 м.кв. та напівпідвал - 40,6 м.кв., комора в підвалі 2,0 м.кв.; зобов'язати ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєструвати право власності за ОСОБА_6 на житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122,2 м.кв., в тому числі житлову площу 54,9 м.кв. та напівпідвал - 40,6 м.кв., комора в підвалі 2,0 м.кв. та видати витяг про реєстрацію права власності.

У листі постійно діючого Третейського суду № 3/6 від 19 червня 2015 року зазначено, що відповідно до регламенту Третейського суду при УНК МТП, в редакції, чинній до 7 грудня 2012 року, третейські справи, які розглядались третейськими суддями, розташованими за адміністративно-територіальним принципом (зокрема, третейським суддею ОСОБА_10.), знаходились безпосередньо у цих третейських суддів та до секретаріату третейського суду не передавались. Враховуючи викладене, в секретаріаті Третейському суді при УНК МТП відсутня третейська справа №27/08 за позовом ОСОБА_6 до товариства «А-Спектр» від 18 лютого 2009 року, оскільки вказані документи третейським суддею ОСОБА_10. до секретаріату Третейського суду при УНК МТП не передавались. Рішенням Правління УНК МТП від 7 грудня 2012 року ОСОБА_10 виключено зі Списку третейських суддів Третейського суду при УНК МТП.

Судом достовірно з'ясовано, що отримати матеріали третейської справи №27/08 не надається можливим навіть за сприянням суду.

Разом з тим, належним чином завірена копія рішення постійно діючого Третейського суду від 18 лютого 2009 року знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи квартири АДРЕСА_2. Дана інвентаризаційна справі надана суду обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2014 року в справі № 466/2605/13 за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_8 до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», реєстраційної служби ЛМУЮ, ОСОБА_6 про визнання неправомірними дій ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 в частині нежитлового приміщення площею 40,6 кв.м. та скасування частково державної реєстрації права власності в позові відмовлено, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року було скасоване.

Даним рішенням апеляційного суду було встановлено, що висновки Шевченківського районного суду м. Львова про відсутність оригіналу рішення третейського суду, як і третейської угоди, а також відсутність судді ОСОБА_10. у списку суддів зазначеного суду, то такі висновки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах (в матеріалах справи № 466/2605/13 такі відсутні).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Мматеріали цивільної справи № 466/2605/13 були оглянуті судом.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» (в редакції чинній на момент винесення рішення третейського суду) рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо оскарження рішення третейського суду та видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду» від 3 лютого 2011 року № 2979-УІ, який набрав чинності з 1 березня 2011 року, ЦПК України було доповнено розділом УІІ-І «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 389-5 ( яка міститься у розділі УІІ-І) ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України (в редакції чинній на момент винесення рішення третейським судом) власником квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно із положеннями ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року (№4-рп/2004) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників, вступу до нього, тощо.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (надалі по тексту - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) є джерелом права.

У пункті 51 Рішення ЄСПЛ від 10 травня 2010 року справа «Серявін проти України» № 4909/04 зазначено, що труднощі тлумачення застосованого законодавства протягом перехідного періоду стали предметом розгляду Конституційного Суду України, який зрештою дав роз'яснення цього питання, визнавши наявність у власників квартир автоматичного права часткової власності на допоміжні приміщення відповідного будинку.

Встановлено, що матеріалах справи містяться документи, в яких нежитлове приміщення площею 40,6 кв.м., яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 має різний статус. Так, згідно з довідкою ЛКП «Старий квартал» від 11 березня 2009 року зазначене приміщення числиться як підвал від 13 листопада 1984 року за № 473 /Т-1 а.с.28/, а в розпорядженні Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 28 березня 2011 року № 147 «Про перепланування квартири АДРЕСА_1» зазначені приміщення вказані, як нежитлові /Т-2 а.с.91/, а в інших документах вказані приміщення зазначаються як напівпідвал, зокрема, і в рішенні Франківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2008 року, ухваленому в цивільній справі № 2-3765/2008р. за позовом ОСОБА_6 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_14. про визнання недійсним договору оренди , наказу управління комунальної власності та визнання переважного права на користування приміщеннями /Т-2 а.с.72,73/.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд прийшов до вірного висновку, що в силу положень вищевказаних нормативних актів, спірне приміщення є допоміжним приміщенням.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2008 року (справа № 2-3765/2008р.) встановлено, що нежитлове приміщення площею 40,6 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 відноситься до допоміжних приміщень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_8 є мешканцями та власниками приватизованих квартир у будинку АДРЕСА_1 а відтак вони на час винесення оскаржуваного рішення постійно діючого Третейського суду від 18 лютого 2009 року були співвласниками допоміжного нежитлового приміщення площею 40,6 кв.м., і тому заявники мали всі права на зазначене приміщення, які має власник в силу положень ст. 319 ЦК України.

Третейський суд, ухвалюючи рішення від 18 лютого 2009 року вирішив питання про права заявників ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_8, які не брали участі у справі, при цьому, позбавивши їх права власності на допоміжне нежитлове приміщення в їх будинку, і тому зазначене рішення третейського суду належить скасувати в частині визнання права власності за ОСОБА_6 на напівпідвал площею 40,6 кв.м., який розташований в будинку АДРЕСА_1 в силу вимог п. 5 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 ст. 389-1 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» № 63566/00, суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

В рішенні у справі «Іліан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв'язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Судом встановлено, що, як до подання даної заяви, так і після заявники самостійно зверталися до Франківського районного суду м. Львова (справа № 2-1735/11), Шевченківського районного суду м. Львова (справа № 466/2605/13-ц) та Залізничного районного суду м. Львова з різного роду позовами, що свідчить про те, що вони ніколи не втрачали інтерес до нежитлового приміщення, та вживали всіх заходів для відновлення свого порушеного права.

З першим позовом заявники звернулися до Франківського суду м. Львова 2 березня 2011 року, про що свідчить штам загальної канцелярії зазначеного суду, тобто на наступний день, після набрання чинності Законом України від 3 березня 2011 року № 2979-УІ, яким було встановлено трьох місячний строк для подання заяви про скасування рішення третейського суду.

Таким чином, протягом всього цього часу заявники самостійно вживали заходи для того, щоб поновити свої порушені права.

Положеннями ч. 6 ст. 389-4 ЦПК України не передбачено, що за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право постановити ухвалу про визнання рішення третейського суду незаконним.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.2 ст. 307, 312, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: