АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.,

при секретарі Юрченко А.С.,

за участю державного виконавця Нідченка Д.Є.,

представника стягувача Чилякова М.В.,

представника боржника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Чилякова Максима Володимировича, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», та ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року про задоволення скарги ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_5 та визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича незаконними та скасовано складений ним Акт опису і арешту майна від 09.09.2015.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2012 Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-616/11 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» заборгованості за кредитним договором та судових витрат у загальній сумі 16148437,08грн. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.06.2012 відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.08.2015 задоволено подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення ОСОБА_5 - квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику на праві власності.

09.09.2015 держаним виконавцем проведено опис і арешт майна бражника, про що складено Акт, та встановлено заборону користування майном та його відчуження.

Виходячи з того, що ухвала Шевченківського райсуду м. Києва від 06.08.2015 постановлена без участі ОСОБА_5 та була оскаржена ним 27.08.2015, про що державний виконавець був повідомлений , суд першої інстанції вважав, що ухвала суду про примусове проникнення до житла не набрала законної сили, а тому 09.09.2015 державний виконавець з порушенням вимог закону здійснив примусове проникнення до житла боржника, у зв'язку з чим визнав його дії незаконними та скасував складений внаслідок таких дій Акт опису і арешту майна.

В апеляційних скаргах представник стягувача Чилякова М.В. і представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просять скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2015 та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 посилають на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції у даній справі - скасуванню з постановленням нової ухвали з наступних підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано факти і обставини, що мають значення для розгляду скарги, проте, висновки суду не відповідають установленим обставинам і не грунтуються на нормах процесуального закону.

Так, установлено, що в передбаченому ст.376 ЦПК України порядку та відповідно до п.5.6.9. Інструкції про проведення виконавчих дій питання про примусове проникнення до житла боржника в рамках відкритого виконавчого провадження вирішено судом, про що постановлено ухвалу від 06.08.2015 з дотриманням вимог ч.2 ст.376 ЦПК, а саме - без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Факт оскарження ухвали суду про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, на що посилався ОСОБА_5 та в основу судового рішення поклав суд першої інстанції, не дає підстав вважати дії державного виконавця незаконними, адже зазначена обставина відповідно до положень пунктів 4.5., 4.6. Інструкції про проведення виконавчих дій та ст.ст.37,38 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Крім того встановлено, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується ОСОБА_5 і його представником, що 09.09.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нідченком Д.Є. у присутності двох понятих, інспектора патрульної служби виходом за адресою АДРЕСА_2 складено акт опису й арешту майна боржника ОСОБА_5 та третіх осіб згідно договору оренди від 19.07.2012 (ас7), а також що відповідно до Акту опису і арешту майна від 09.09.2015 при опису були присутні, крім інших, представник боржника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 (ас8). Як пояснив сам представник боржника у судовому засіданні, 09.09.2015 фактично не відбулося примусове проникнення до житла, адже виконавець і інші учасники виконавчих дій увійшли у жиле приміщення після того, як представник боржника відчинив двері квартири ключами.

Інші обставини, на які посилався боржник, оскаржуючи дії державного виконавця, не знайшли свого відображення в оскаржуваній ухвалі, проте, з цих підстав ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року не оскаржується. За таких обставин посилання представника ОСОБА_5 на ці обставини в заперечення доводів апеляційних скарг не можуть предметом апеляційного перегляду в силу ст.303 ЦПК України.

За таких обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця, у зв'язку з чим і на підставі ст.312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,312,324 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Чилякова Максима Володимировича, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», та ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року скасувати ат постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича відмовити.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Антоненко Н.О.

Судді А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна