АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Гладун Х.А.
№ 22-ц/796/9939/2016 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 757/187/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової В.В.,Ратнікової В.М.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року позивач звернувся з позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № МL-006/1920/2008 від 21.02.2008 року в розмірі 180000 швейцарських франків і 67 сантимів, що еквівалентно 2881356,40 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, пені в розмірі 213783,84 грн., що разом складає 3095140,24 грн., та стягнути судовий збір в розмірі 3654 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2016 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3095140,24 грн. та судовий збір в розмірі 1827 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказує на те, що згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором №ML-006/1920/2008 від 21.02.2008 року, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1

Проте, у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутня відповідна ліцензія або дозвіл на здійснення операцій з іноземною валютою у відносинах з резидентами України. Тому до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як нового кредитора не може перейти право вимоги до позичальника про стягнення грошових коштів в іноземній валюті або в її еквіваленті, а також кредитор не має права на вимогу в іноземній валюті або в її еквіваленті в судовому порядку.

Крім того, судом першої інстанції за вимогами до поручителя не застосовано норму ч.4 ст.559 ЦК України щодо припинення поруки, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Череди Т.М. надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу у відсутності представника позивача.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення представника відповідача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.02.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № МL-006/1920/2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 172050 швейцарських франків зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49 % річних та FIDR(процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту), що розміщені в банку (позивача) на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору з датою остаточного повернення кредиту 22.02.2038 року.

Кредитні кошти надавались банком на підставі кредитної заявки позичальника від 21.02.2008 року шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у Банку. Факт отримання коштів відповідачемОСОБА_1 не заперечується.

Згідно з п.2 частини №1 кредитного договору позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором.

Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись позичальником щомісяця у розмірі та в строки визначеним у графіку платежів, який є невід'ємним додатком № 1 до кредитного договору.

Згідно з п.п.1.11.1., 1.11.1.1. частини №2 кредитного договору усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених кредитним договором.

Інші платежі згідно з кредитним договором, розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті у валюті України, виходячи з валютного курсу НБУ на день сплати.

Відповідно до п.4.1.1. частини №2 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 21.02.2008 рокуміж ЗАТ «ОТП Банк»правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № SR-006/1920/2008 відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати в повному обсязі по борговим зобов'язанням позичальника ОСОБА_1, що виникають з умов кредитного договору.

Згідно з п.1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Відповідно до п.3.2 договору поруки у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання боргових зобов'язань в повному обсязі, заявленому банком, протягом трьохбанківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку.

21.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору, яким було внесено зміни до п.п.2.1.1, 2.1.1.1, 2.1 кредитного договору № МL-006/1920/2008 від 21.02.2008 року та викладено графік платежів в новій редакції.

21.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №1 до договору поруки № SR-006/1920/2008 від 21.02.2008 року, яким було внесено зміни до договору поруки.

Також, 14.09.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору № МL-006/1920/2008 від 21.02.2008 року, яким було внесено зміни до кредитного договору та викладено графік платежів в новій редакції.

14.09.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №2 до договору поруки № SR-006/1920/2008 від 21.02.2008 року, яким було внесено зміни до вказаного договору поруки.

27.05.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право вимоги за кредитним договором № МL-006/1920/2008 від 21.02.2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та договором поруки № SR-006/1920/2008 від 21.02.2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки відповідно до умов якого, у зв'язку з укладенням між АТ«ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору комісії №Б/Н від 27.05.2011 року з усіма наступними змінами та доповненнями, всі права та обов'язки за цим договором належать ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Згідно з п.п.1.1, 1.2 договору поруки поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно.

25.04.2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору № МL-006/1920/2008 від 21.02.2008 року в якому сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору та виклали графік платежів в новій редакції.

12.06.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4 до кредитного договору № МL-006/1920/2008 від 21.02.2008 року відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору та виклали графік платежів в новій редакції.

12.06.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки згідно з умовами якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно.

02.12.2014 року у зв'язку невиконанням позичальником умов кредитного договору на підставі п. 1.9. частини № 2 кредитного договору ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу позичальника ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу №2860 про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі шляхом сплати на користь останнього залишку заборгованості за кредитом в розмірі 163001,95 швейцарських франків; суму відсотків за користування кредитом в розмірі 16998,72 швейцарських франків.

02.12.2014 року у зв'язку невиконаннямпозичальником умов кредитного договорута на підставі положень п.3.1 договору поруки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу поручителя ОСОБА_3 було направленодосудову вимогу №2862 про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань позичальника за кредитним договором в повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з дати отримання даної вимоги, шляхом сплати на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишку заборгованості за кредитом в розмірі 163001,95 швейцарських франків; суму відсотків за користування кредитом в розмірі 16998,72 швейцарських франків.

Вказані вимоги відповідачами залишені без виконання та заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку не погашена.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № МL-006/1920/2008 від 21.02.2008 утворилась заборгованість, яка станом на 25.12.2014 року становить 3095140,24 грн., що складається із: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 163001 швейцарських франків 95 сантимів, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості еквівалентно 2609249,80 грн.; суми несплачених відсотків за користування кредитом, яка розрахована за період з 22.07.2008 року по 25.04.2013 року - 16998 швейцарських франків 72 сантими, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості еквівалентно 272106,60 грн.;пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 25.12.2013 року по 25.12.2014 року в розмірі 213783,84 грн.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст.550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.553 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Положеннями ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач свої зобов'язання ні перед первісним кредитором, ні перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який у встановленому порядку набув права вимоги, належним чином не виконав у зв'язку з чим у нього утворилася прострочена заборгованість, а тому позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутня відповідна ліцензія або дозвіл на здійснення операцій з іноземною валютою у відносинах з резидентами України колегія суддів не приймає до уваги оскільки незважаючи на те, що грошовий еквівалент кредитного договору визначено в іноземній валюті ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не потребує наявності ліцензії при вирішенні питання про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилання апелянта на те, що відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України договір поруки є припиненим колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи між поручителем ОСОБА_3 та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договори поруки від 17.04.2013 року та 12.06.2014 року, позивачем досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором відповідачам було направлено 02.12.2014 року, а з позовом до суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся в грудні 2014 року, а відтак договір поруки не є припиненим.

Доводи апелянта щодо відсутності прав у позивача на придбання відступної вимоги до фізичної особи в іноземній валюті або в її еквіваленті колегія суддів не приймає до уваги, оскільки нормами чинного законодавства не встановлено обмежень щодо відступлення права грошової вимоги до боржників, які не є суб'єктами господарювання, також не встановлено обмежень щодо придбання відступної вимоги до фізичної особи в іноземній валюті або в її еквіваленті.

Згідно з ч.2 ст.10 ЦК України якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Конвенція УНІДРУА про міжнародний факторинг, яка набула чинності для України 01.07.2007 року не встановлює жодних обмежень щодо складу осіб, по відношенню до яких здійснюється уступка права вимоги при укладенні договорів факторингу.

Цивільний кодекс України, як основоположний законодавчий акт у галузі цивільного права не встановлює застережень щодо особи боржника при відступлені права грошової вимоги. Отже, відсутній імперативно встановлений обов'язок укладати договори факторингу лише за умови, що третьою особою у такому зобов'язанні є лише суб'єкт господарювання.

Посилання апелянта на те, що заборгованість відповідачів та розмір їх відповідальності є сумнівною колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано до суду розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором, а відповідачем зі своєї сторони не було надано контрозрахунку, який би спростував розрахунок наданий позивачем.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді