У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали позовної заяви приходжу до висновку, що вона (заява) подана з порушенням правил підсудності, а тому підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, виходячи з наступних підстав.

Так стаття третя ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЦПК України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції…

За загальними правилами встановленими статтями 107, 109 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами. Позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається зі змісту поданої позивачкою позовної заяви та доданих до неї документів, остання звертаючись з нею до Подільського районного суду м. Києва вказує на те, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1.

Мною встановлено, що вищезазначена зареєстрована адреса місця проживання відповідача територіально не відноситься до юрисдикції Подільського районного суду м. Києва у зв'язку з чим подана позивачкою позовна заява, виходячи з приписів ст. 109 ЦПК України, не може бути підсудна Подільському районному суду м. Києва.

Підстав, визначених в ст. 110 ЦПК України «Підсудність справ за вибором позивача» та ст. 114 ЦПК України «Виключна підсудність», які б дозволили позивачці звертатися з даним позовом саме до Подільського районного суду м. Києва, мною не встановлено.

Мною не можуть бути взяті до уваги посилання позивачки на те, що нею позов пред'являється за своїм фактичним місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2, виходячи з наступного.

Так зі змісту ст. 29 ЦК України, яка кореспондується із ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

При системному аналізі зазначених норм чинного законодавства України можна зробити висновки, що місцем проживання особи є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Факт наявності в особи місця проживання засвідчується його реєстрацією у встановленому ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку. Місце проживання або перебування особи на території України в будь-якому випадку повинно бути зареєстроване. Таке поняття як «фактичне місце проживання, без реєстрації», в чинному законодавстві відсутнє і такі дії особи є порушенням вимог ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

З врахуванням вищевикладеного, а також того, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, який би підтверджував те, що вона зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 як того вимагає ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», я не вбачаю підстав для прийняття її позовної заяви за підсудністю визначеною в порядку ч. 2 ст. 110 ЦПК України.

Стаття 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Також необхідність повернення позовної заяви позивачу у зв'язку з непідсудністю справи цьому суду, визначена п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

З врахуванням викладеного вважаю доведеною необхідність повернення позовної заяви позивачці для подання до належного суду у зв'язку з порушенням останньою правил територіальної підсудності.

Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку, що дана справа не підсудна Подільському районному суду м. Києва, позивачці в силу п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», підлягає поверненню сплачена нею сума судового збору в розмірі 551, 20 грн.

На підставі викладеного, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 109, 110, 114, 115, 121, 122 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, повернути позивачці для подання до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551, 20 грн., сплачений відповідно до Квитанції № 123 від 25.10.2016 року на р/р 0008, МФО 820019, код 37975298 ГУ ДКСУ у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко