Провадження № 2/643/79/16
20.04.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Стальмакової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № ML703/274/2007 від 11.12.2007 року в сумі 7284708,50 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Пунктом 3 частини № 1 Кредитного договору було передбачено, що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в наступному розмірі: фіксований відсоток 3,99 % річних + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).
В подальшому, уклавши Додаткові договори від 11.12.2007 року, № 1 від 22.04.2009 року, № 2 від 09.02.2010 року, № 3 від 06.09.2010 року, № 4 від 29.03.2011 року до Кредитного договору, сторони в тому числі неодноразово змінювали розмір процентної ставки, зазначивши, що на період з 12.05.2009 року по 10.01.2010 року для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,5 % річних, на період з 11.01.2010 року буде використовуватись плаваюча процента ставка в розмірі 4,26 % річних + FIDR, на період з 11.02.2010 року по 12.07.2010 року для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6,79 % річних, на період з 12.07.2010 року до 11.01.2011 року для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 8,87 % річних, на період з 11.01.2011 року буде використовуватись плаваюча процента ставка в розмірі 4,37 % +FIDR. В подальшому сторони погодили, що на період з 13.09.2010 року до 13.12.2010 року для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7,37 % річних, на період з 13.12.2010 року до 13.06.2011 року для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 8,93 % річних, на період з 13.06.2011 року буде використовуватись плаваюча процента ставка в розмірі 4,43 % + FIDR. В подальшому сторони дійшли згоди, що на період з 11.04.2011 року до 12.09.2011 року для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 8,39 % річних, на період з 12.09.2011 року до 11.01.2012 року для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 8,97 % річних, на період з 11.01.2012 року буде використовуватись плаваюча процента ставка в розмірі 4,47 % + FIDR. Крім того, сторони узгодили підвищення процентної ставки в разі порушення Позичальником будь-яких зобов'язань, встановлених умовами Кредитного договору.
Пунктом 5 Частини № 1 Кредитного договору передбачено, що Борговими зобов'язаннями є зобов'язання Позичальника перед Банком щодо повернення суми Кредиту, плати за користування Кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків Банку (включаючи, але не обмежуючись, неодержані доходи у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором та інших Платежів, якщо такі матимуть місце).
Умовами Кредитного договору також було передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Третіми особами своїх Боргових зобов'язань та/чи інших умов Кредитного договору.
Також умовами Кредитного договору було встановлено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки.
25.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до Боржників (їх Поручителів), в тому числі за Кредитним договором № ML703/274/2007 від 11.12.2007 року.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок в тому числі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Таким чином, з наданих позивачем документів судом встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним вище Кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Статтею 552 ЦК України передбачено, що сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За таких обставин, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами та пенею.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог.
Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Оскільки позивачем не заявлялась вимога про стягнення заборгованості за кредитом та процентами в валюті кредиту, суд, вирішуючи позов в межах заявлених позивачем вимог, стягує суму заборгованості з ОСОБА_1 в національній валюті України.
Вирішуючи питання щодо розміру пені, яка підлягає стягнення з відповідача, суд керується правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року, згідно яких частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Враховуючи, що нарахований позивачем розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом і процентами, а також значний розмір останніх, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України та вказаними вище правовим позиціями Верховного Суду України, зменшує розмір пені до розміру заборгованості за тілом кредиту і процентами, а саме до суми 1566603,99 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого останнім при подачі позову судового збору в розмірі 3654,00 грн.
Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» грошові кошти в розмірі 3133207,98 грн. (три мільйони сто тридцять три тисячі двісті сім гривень дев'яносто вісім копійок).
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» понесені останнім судові витрати в загальному розмірі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Крівцов Д.А.