Справа № 643/6657/16-ц
Номер провадження 2-о/643/363/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 року суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., вивчивши заяву ОСОБА_1 до нотаріальної контори Московського району м. Харкова №11 про встановлення факту спільного проживання,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, звернулася до суд в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що вона та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю та вели спільно домашнє господарство з 2008 року, тобто більше 8 років.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначає, що 03.02.2016року у віці 47 років, помер ОСОБА_2 Після його смерті залишилось спадкове майно: квартира, яка належала йому на праві приватної власності, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та інше майно. Вона разом з ОСОБА_2 у вказаній квартирі проживали однією сім'єю з 2008року по 2016рік. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися та підтримували один одного. Батько та матір ОСОБА_2 померли. Встановлення факту спільного проживання необхідно для отримання спадщини після смерті ОСОБА_2

Вивчивши матеріали заяви суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

В абз.4 пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

За роз'ясненнями п. 24 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у справах про спадкування відповідачами мають бути залучені всі спадкоємці. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження чи відсутності неоспорюваних прав.

Відрізняючими ознаками окремого провадження є несумісність із спором про право, відсутність сторін із протилежними інтересами, неможливість застосування низки правових норм та принципів, які притаманні позовному провадженню, а саме, щодо змагальності, диспозитивності, процесуальної рівності тощо.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Із матеріалів заяви вбачається, що встановлення вказаного факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно у зв'язку з тим, що нотаріусом було розяснено, що необхідно подати безспірні докази проживання однією сум'єю з ОСОБА_2 для отримання спадщини.

Тобто, суд оцінюючи зміст заяви про встановлення юридичних фактів, вбачає спір про право на спадщину, який не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження.

Згідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи в порядку окремого провадження , який вирішується в позовному порядку, суд залишає заяву без розгляду .

На підставі наведеного, керуючись ст. 256 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 до нотаріальної контори Московського району м. Харкова №11 про встановлення факту спільного проживання на підставі ч.4 ст. 256 ЦПК України.

Розяснити заявнику, що вона має право звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Довготько Т.М.