Справа № 297/1023/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину житлової квартири,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися в Берегівський районний суд з позовом до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину житлової квартири.

В обґрунтування позовних вимог вказують на те, що відповідно до розпорядження №1635-ГЖ від 24.11.2010 року, виданого комісією по приватизації житла виконавчого комітету Берегівської міської ради, житлова квартира АДРЕСА_1, була передана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільну часткову власність.

В подальшому в квартирі №1, яка розташована в м. Берегово, вул. Шевченка, 32, ним було проведено реконструкцію (гаражу, літньої кухні та веранди) на підставі рішення виконкому Берегівської міської ради №289 від 26.08.2011 р..

Рішення суду необхідно позивачам для реєстрації права власності на вказану житлову квартиру, оскільки їм було відмовлено в цьому з тих підстав, що веранда під літерою «а» та літня кухня під літерою «М» не зареєстровані.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися однак подали спільну заяву в якій просять розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, за наявними в матеріалах справи документами.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 8, 10, 11, 57-60, 61, 64, 174 , 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати право власності на квартиру з господарськими будівлями та спорудами під №1 по вул. Шевченка, №32 в м. Берегове, Закарпатської області, загальною площею 57,3 кв. м., з яких 28,0 кв. м. житлова та 29,3 кв. м. допоміжна, за:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - в розмірі 1/2 частки;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - в розмірі 1/2 частки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4.