Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1006/16 Головуючий у 1 інстанції: Стручкова Л.І.
Є.У.№ 310/8646/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська кабельна компанія» про поновлення строку позовної давності, визнання незаконним наказу про звільнення та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що відповідно до наказу №16-К від 13.01.2009 року його було прийнято на роботу до відділу транспортно-складського забезпечення ТОВ «Азовська кабельна компанія» на посаду водія. Наказом №241-К від 03.10.2014 року його було звільнено з займаної посади у зв'язку з прогулом за п.4 ст.40 КЗпП України, про що внесено відповідний запис до трудової книжки. 29.07.2015 року він звертався до суду з тотожним позовом про поновлення його на роботі. В судовому засіданні стало відомо, що його звільнено за прогули 29 та 24.09.2014 року, а не 03.10.2014 року як він вважав. Тому ним була написана заява про залишення позову без розгляду і подано даний позов. Вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, оскільки відповідачем порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Його не ознайомили з наказом про звільнення, не видали копію такого наказу. Розірвання трудового договору проведено без попереднього узгодження з профспілковою організацією. В наказі про звільнення зазначено, що його звільнено за прогул 23.09.2014 року та 24.09.2014 року. Однак у ці дні підприємство не працювало належним чином, у Бердянську та у Запорізькій області відбулося стихійне лихо (дуже сильний вітер з дощем). Як наслідок - всі дороги було завалено деревами, транспорт по дорозі не пересувався, було відсутнє електро та водопостачання. Майстер повідомив про те, що 23 та 24.09.2014 року ОСОБА_3 може взяти відгул та залишитись вдома, перевезення людей є небезпечним та здійснюватись у ці дні не буде, підприємство не буде працювати. 25.09.2014 року ОСОБА_3 вийшов на роботу та виконував свої обов'язки, з боку керівництва скарг не надходило. Вважає вказані причини відсутності на роботі поважними, а його звільнення незаконним.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, поновити строк позовної давності, визнати незаконним наказ №241-К від 03.10.2014 року «Про звільнення» та скасувати його, поновити на посаді водія автобусу ТОВ «Азовська кабельна компанія», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 50810,43грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин сторін , дослідив надані сторонами докази.

Так, судом було встановлено, що позивач працював з 13.01.2009 року у ТОВ "Азовська кабельна компанія" водієм автобусу. За ним було закріплено транспортний засіб та встановлено режим роботи у ІІ зміну з 17:45 години до 02:15 години, що підтверджується копією графіку роботи водіїв ВТСЗ на вересень 2014 року.

Сторонами не оспорюється , що 23 та 24 вересня 2014 року позивач не зявився на роботі.

Це зумовило заміну його іншим водієм та складені акти про відсутність на роботі.

Посилання позивача на те, що були складні умови та йому дозволили не виходити на роботу, не підтверджується належними доказами.

Так, ним не оспорено, що підприємство працювало у зазначені дні, жодних офіційних оформлень щодо можливості неявки не роботу (накази, заяви тощо) з позивачем не здійснювалося .

На наявність будь-яких перешкод, ( в тому числі і погодних) які існували б для того, щоб прибути на роботу позивач не зазначає. Саме по собі ускладеннф погодних умов не є підставою для невиходу на роботу.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином позивач не довів поважність причин неявки на роботу протягом двох днів, а суд зробив правильний висновок про відсутність позивача на роботі без поважних причин та наявність у відповідача підстав для звільнення його за прогул.

Будь-яких порушень трудового законодавства при звільненні відповідачем вчинено не було. Так, позивачеві пропонувалося надати пояснення, висновок профспілкового комітету щодо звільнення не отримувався у звязку з тим, що з часу заснування ТОВ "Азовська кабельна компанія" на підприємстві відсутній профспілковий комітет.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (ст. 40 КЗпП України).

Тож суд зробив правильний висновок про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі.

В цій частині судова колегія погоджується з судовим рішенням та підстав для його скасування не вбачає.

Наявність у судовому рішенні посилання на те, що позивачем пропущений строк для звернення до суду, не впливає на правильність висновків про законність звільнення та не є підставою для скасування цього рішення.

Керуючись ст. ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: