Справа № 520/3105/16-ц
Провадження № 2/520/2562/16
Київський районний суд міста Одеси у складі:
судді Чаплицького В.В.
за участю секретаря Буланової А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду, з вимогами: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 квартири під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 64,0 кв.м., в тому числі житловою площею 37,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3; та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 квартири під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 64,0 кв.м., в тому числі житловою площею 37,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином причини неявки суду не відомі.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши сторонами докази вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 1995 року квартира під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 64,0 кв.м. належить праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та членам її сімї ОСОБА_4, ОСОБА_2, в рівних частках.
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 І-ЖД № 416340 ОСОБА_3 померла 30 червня 2015 року.
16 березня 2016 року ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1, звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою, в якій просила видати ні імя ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, після смерті своєї матері ОСОБА_3.
Крім того, 16 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою, в якій просила видати ні її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, після смерті своєї матері ОСОБА_3.
Тобто, заяви про вступ у спадщину подані у межах строків встановлених вимогами ст. 1270 ЦК України
Відповідно до свідоцтва про народження ДИЗ І-ЖА № 020983 ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3.
Згідно свідоцтва про народження І-ЖА № 319781 ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3.
21 жовтня 1995 року ОСОБА_4 одружилась з ОСОБА_7 та змінила прізвище на «Воробйова», що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження.
Однак, 16 березня 2016 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у відмовила у видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, яка належала ОСОБА_3, так як право власності не зареєстроване у відповідному органі державної реєстрації нерухомого майна.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до розяснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відповідно до п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 р. № 868 (далі - Порядок № 868), для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно.
Згідно з пп. 10 п. 37 Порядку № 868 самостійною підставою для державної реєстрації за спадкоємцями речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
У відповідності зі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення судів, що набрали законної сили.
За правилами ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 1 ст. 1276 ЦК України затверджується, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.
Як передбачено ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Отже, виходячи з викладеного, суд вважає, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід визнати право власності по 1/6 квартири під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 64,0 кв.м., в тому числі житловою площею 37,0 кв.м., кожній, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.
Керуючись, ст.ст. 16, 182, 1261, 1276 ЦК України, ст.ст. 8, 11, 15, 31, 60, 61, 174, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 квартири під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 64,0 кв.м., в тому числі житловою площею 37,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 квартири під № 32, яка розташована в будинку під № 19, по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 64,0 кв.м., в тому числі житловою площею 37,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до ст.ст. 223, 233 ЦПК України.

Суддя Чаплицький В. В.