Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Євстафіїва О.К., Страшного М.М.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

02 грудня 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17143.69 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4998.59 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 8.10 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 3299.12 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 7545.32 грн., штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 792.56 грн. (процентна складова).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 січня 2013 року між банківською установою та ОСОБА_5 був укладений договір про надання споживчого кредиту у розмірі 4998.59 грн., зі сплатою 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник належним чином своїх зобов'язань не виконував, внаслідок чого станом на 25 листопада 2015 року виникла заборгованість в сумі 17143.69 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано розірваним кредитний договір, заборгованість по якому є предметом розгляду цієї справи, але при відкритті касаційного провадження було зупинене виконання судових рішень суду першої та апеляційної інстанції. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що ОСОБА_5 здійснив повідомлення про відкликання своєї згоди на укладення договору після надання банком кредиту, але відповідач кредитні кошти банківській установі не повернув і банківська установа має право на отримання суми кредиту та відсотків за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 16 січня 2013 року між банківською установою та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір на суму 4998.59 грн., зі сплатою 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 149.96 грн., зі сплатою єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 145.59 грн., строком з 16 січня 2013 року по 15 січня 2016 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року, визнано відкликаною з 19 січня 2013 року згоду ОСОБА_5 на укладення договору про надання споживчого кредиту - кредитно-заставного договору від 16 січня 2013 року за заявою позичальника до ПАТ «Акцент-Банк»; визнано розірваним з 19 січня 2013 року кредитно-заставний договір від 16 січня 2013 року, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Акцент-Банк» на підставі заяви позичальника від 16 січня 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що кредитний договір від 16 січня 2013 року, укладений між сторонами, розірваний з 19 січня 2013 року, тобто відсутні майнові зобов»язання відповідача перед банківською установою.

Проте, з таким висновком суду не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

За змістом ч.6 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. З відкликанням згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що 16 січня 2013 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір для оплати металопластикових вікон шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7; грошові кошти в сумі 4853 грн. ( 4998.59 грн. - єдиноразована винагорода в сумі 145.59 грн.) в той же день були перераховані на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7 ( а.с. 71, 72, 92).

В ході розгляду справи сторони не оспорювали, що грошові кошти відповідач банківській установі не повернув.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути надані кредитні кошти в сумі 4998.59 грн. та плату за користування кредитними коштами за період з 16 січня 2013 року по 18 січня 2013 року, оскільки з 19 січня 2013 року кредитний договір визнаний розірваним.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами в сумі 0.05 грн. ( 4998.59 грн. Х 0.12%/365Х3).

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 15 грн. ( 149.96 грн./30Х3).

Згідно з п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка») , які із заявою позичальника складають кредитний договір, при порушенні позичальником строків сплати кредиту або відсотків банк має право нарахувати , а позичальник має сплатити банку пеню у розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу.

За період з 19 січня 2013 року по 25 листопада 2015 року кількість календарних днів становить 1041; розмір пені становить 7828.32 грн. ( 4998.59 грн. грн. + 0.05 грн. + 15 грн. = 5013.64 грн. 5013.64 грн. Х 0.15% Х 1041 кал. день.).

Враховуючи, що розмір пені майже у двічі перевищує розмір заборгованості за кредитом і платою за користуванням кредитом, беручи до уваги , що банківська установа при відсутності жодного платежу майже три роки не зверталась до суду з позовом, що призвело до збільшення розміру пені, апеляційний суд, з урахуванням приписів ст.. 551 ЦК України, вважає за можливе зменшити розмір пені до 2 000 грн.

Згідно з п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка») , які із заявою позичальника складають кредитний договір, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у сумі 500 грн. +5% від суми заборгованості.

Враховуючи, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, беручи до уваги, що і пеня , і штраф нараховані за порушення строків сплати кредиту та плати за користування кредитом, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу ( фіксована та процентна складові).

Доводи апеляційної скарги про те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано розірваним кредитний договір, заборгованість по якому є предметом розгляду цієї справи, але при відкритті касаційного провадження було зупинене виконання судових рішень суду першої та апеляційної інстанції, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки рішення Десняняського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року набрало законної сили і за приписами ст.. 653 ЦК України зобов»язання сторін припинилися.

Посилання відповідача на те, що він кредитні кошти не отримав ні в готівковій формі, ні в безготівковій, а тому не зобов»язаний їх повертати банківській установі, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки за умовами кредитного договору грошові кошти надаються шляхом їх безготівкового перерахування на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7 і ці зобов»язання банківською установою виконані 16 січня 2013 року.

При зверненні до суду з позовом та при поданні апеляційної скарги банківською установою сплачений судовий збір в розмірі 2557 грн. 80 коп.

З урахуванням приписів ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування судових витрат 1873 грн. 77 коп. ( 17 143.69 грн./2557.8 грн. = 12 558.96 грн. ( 4998.59 грн. + 0.05 грн. + 15 грн. + 7 545.32 грн.)/Х. Х= 1873 грн. 77 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 7 013 грн. 64 коп. та у відшкодування судових витрат 1873 грн. 77 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: