справа № 198/747/15-ц
провадження № 2-сз/198/3/16
УХВАЛА

18 лютого 2016 року суддя Юрївського районного суду Дніпропетровської області Гайдар І.О., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського УЕГГ про повернення судового збору,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського УЕГГ звернулось до суду з заявою про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 5 165,01 грн.

В обґрунтування своїх доводів заявник зазначив, що за подання заяви про видачу судового наказу ним було сплачено судовий збір у сумі 609,00 грн., проте ухвалою суду відмовлено у прийнятті заяви. Як на підставу для повернення судового збору ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського УЕГГ посилається на п.п. 2,3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Розглянувши заяву ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського УЕГГ, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Ухвалою Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року стягувачу відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ на підставі ч. 6 ст. 100 ЦПК України в звязку з тим, що з відомостей, наданих у встановленому законом порядку ВАДР управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області, встановити зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Крім того, в силу положень ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу чи його скасування унеможливлюють повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження, але не перешкоджають пред'явленню позову.

Таким чином, стягувач не позбавлений права звернутись з такою ж вимогою до суду в порядку позовного провадження, при цьому сума судового збору, сплачена за подання заяви про видачу судового наказу, буде зарахована до суми судового збору, встановленої за подання позову.

Водночас, суд не приймає до уваги посилання заявника на пп. 2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" як на підставу повернення судового збору, оскільки зазначені норми закону застосовуються в разі повернення заяви або відмови у відкритті провадження у справі, та не являються підставою повернення судового збору в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

З огляду на вищевикладене, заява ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського УЕГГ про повернення судового збору не підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 99 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського УЕГГ про повернення судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.О.Гайдар