провадження № 2/760/93/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

За участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, про захист прав споживача, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

26.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, у якому просив розірвати договір від 16.09.2015 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля НОМЕР_1, 2008 року випуску, та стягнути з відповідача 4 526 грн., сплачених за реалізацію неякісного товару та послуг.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у власності ОСОБА_1 перебуває автомобіль НОМЕР_1, право керування яким має позивач.

16.09.2015 позивач замовив у відповідача (на об'єкті господарювання відповідача - станції технічного обслуговування «Гарант-Автотехнік», яка знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 64) послуги з технічного обслуговування і ремонту зазначеного автомобіля, у тому числі послугу по заміні мастила в коробці передач автомат.

За ці послуги позивач сплатив відповідачу 11 054,42 грн., з яких 3 770 вартість мастила Motul Multi ATF та 756 грн. вартість робіт по його заміні, що загалом становить 4 526 грн.

Однак у документації виробника автомобіля Мазда-6 у розділі «Технічні характеристики» рідина автоматичної коробки передач значиться як ATF M-V.

Після наданих відповідачем послуг по заміні мастила іншої класифікації унеможливилась нормальна експлуатація автомобіля, а саме: під час руху цього автомобіля при швидкості від 40 до 80 км/год відбувалися «ривки», чого до заміни мастила не спостерігалося.

Виявивши ці недоліки, позивач, керуючись правом, передбаченим статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» 30.09.2015 звернувся на СТО відповідача з вимогою безоплатно усунути виявлені недоліки в роботі автомобіля.

Однак, працівники відповідача відмовилися задовольнити ці вимоги і прийняти відповідну заяву.

Оскільки заявлені недоліки не були усунені відповідачем, позивач звернувся на СТО ДП «Автоінтернешнл», де йому повідомили, що використання мастила, яке не підходить за своїми технічними характеристиками, могло призвести до проблем в роботі коробки автомат.

На цій СТО позивачу замінили мастило Motul Multi ATF на ATF M-V, після чого вищезазначена проблема у роботі автомобіля зникла.

Позивач стверджував, що відповідач не забажав на його вимогу провести діагностику автомобіля та не захотів вирішити питання про доцільність проведення експертизи з метою спростування законодавчої презумпції своєї вини у реалізації неякісної продукції.

У зв'язку з незадоволенням відповідачем попередньої вимоги позивача про безоплатне усунення недоліків товару у розумний строк, чим були порушені його права як споживача, позивач просив суд на підставі абзацу 2 частини третьої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» розірвати договір про надання з технічного обслуговування автомобіля НОМЕР_1, від 16.09.2015, стягнути 4 526 грн., сплачених за неякісну продукцію відповідача.

Журнальною ухвалою від 15.03.2016 до участі у справі третьою особою був залучений власник автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач та третя особа позов підтримали і просили його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача посилався на те, що автомобіль НОМЕР_1, 16.09.2015 був доставлений на СТО ТОВ «Гарант-Автотехнік» на евакуаторі та самостійно пересуватися не міг. Після діагностики з'ясувалося, що пробита трубка мастила автоматичної коробки передач і трансмісійне мастило потрапило у систему охолодження. Позивачу було пояснено, що потрібно промити систему охолодження, замінити антифриз і радіатор охолодження двигуна, замінити мастило АКПП з промивкою та замінити фільтр АКПП.

Мастило замінялося спеціальним обладнанням, яке повністю промиває систему масляних каналів АКПП. Після завершення усіх робіт справність АКПП перевірялась комп'ютерною діагностикою та тест-драйвом на території СТО. Робота автомобіля і АКПП відповідала усім технічним нормам.

Позивач відмовився замінити фільтр АКПП, посилаючись на нестачу коштів. Однак, у день, коли він прийшов на СТО забирати автомобіль, виникло непорозуміння щодо нездійснення заміни фільтра.

З метою збереження гарних відносин з клієнтом відповідач запропонував безкоштовно замінити фільтр, однак позивач відмовився, а тому відповідач прийняв рішення подарувати фільтр АКПП позивачу.

Другий візит позивача відбувся 28.09.2015 з претензією, що в охолоджувальній рідині наявні ознаки масляних п'ятен. З метою уникнення суперечки відповідач безкоштовно замінив охолоджувальну рідину.

30.09.2015 позивач знову звернувся на СТО з вимогою повернути гроші за мастило, замінене у коробці АКПП, посилаючись на недоліки у роботі автомобіля.

З метою виявлення недоліків позивачу було запропоновано здійснити комп'ютерну діагностику автомобіля, однак він відмовився, наполягаючи на тому, щоб працівники СТО проїхалися в автомобілі і встановили поламку «на слух». Зазначене відбувалося у присутності працівників поліції, викликаних позивачем.

Представник відповідача стверджував, що недоліки не були виявлені належним чином у зв'язку з відмовою позивача від діагностики автомобіля, а тому підстави для відповідальності відповідача як виконавця за Законом «Про захист прав споживачів» відсутні. Крім того, наголошував на тому, що мастило Motul Multi ATF та мастило ATF M-V є принципово однаковими, а тому обидва мастила відповідають технічним характеристикам для використання на автомобілі Мазда-6.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Власником автомобіля НОМЕР_1, є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Відповідно до вищезазначеного свідоцтва право керування автомобілем має ОСОБА_1, який є позивачем у справі.

Відповідно до акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_2 № 1703 від 16.09.2015 ОСОБА_1 здійснив діагностику системи охолодження, заміну мастила АКПП, заміну радіатора охолодження двигуна, сервіс кондиціонера у автомобілі НОМЕР_1 (а.с. 6).

Вартість наданих послуг склала 11 054,42 грн., з яких вартість мастила Motul Multi ATF - 3 770 грн., вартість послуг по заміні цього мастила - 756 грн., що загалом становить 4526 грн.

Позивач сплатив 11 054,42 грн. за надані послуги, на підтвердження чого надав суду квитанцію від 16.09.2015 (а.с. 7).

За результатами перевірки заяви ОСОБА_1 від 30.09.2015 щодо відмови в діагностиці коробки автомат на СТО та неприйняття його заяви ДІМ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві складено висновок від 22.10.2015, відповідно до якого перевірка по заяві ОСОБА_1 вважається закінченою (а.с. 10).

Згідно з актом виконаних робіт № 663989_Н_00541630 від 30.09.2015 ДП «Авто Інтернешнл» ОСОБА_1 (третій особі) були надані послуги по заміні мастила АКПП, загальна вартість яких склала 3 291,69 грн. (а.с. 17).

ОСОБА_1 (третя особа) оплатив вищезазначену суму, що підтверджується квитанцією № 124444872 від 30.09.2015 (а.с. 18).

15.10.2015 позивач надіслав поштою відповідачу вимогу про повернення сплачених ним 4 546 грн. за неякісну послугу по заміні мастила (а.с. 11-16).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів здійснюється Законом України «Про захист прав споживачів».

Стаття 1 вищезазначеного Закону передбачає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснив, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва (пункт 1).

Суд констатує, що Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на спірні правовідносини, що виникли між сторонами, позивач у справі є споживачем послуги, а відповідач - її виконавцем.

Позивач як споживач відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб має право на належну якість продукції та обслуговування.

Вирішуючи спір про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суд виходить з того, що відповідно до статей 12, 14 Закону України «Про захист прав споживачів» такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють (пункт 9 постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996).

Враховуючи те, що позивач надав суду акт виконаних робіт № 1703 від 16.03.2015 та квитанцію про оплату наданих послуг від 16.09.2015, він як споживач має право заявляти вимоги щодо придбання товару неналежної якості.

Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків.

Законодавець у статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари.

Відповідно до визначення термінів у статті 1 Закону недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

Згідно з частинами першою, третьою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

З аналізу вищезазначеної правової норми випливає, що для реалізації права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості у першу чергу необхідно виявлення (встановлення) недоліку (істотного недоліку) товару.

Позивач стверджував, що працівники СТО відповідача відмовили йому здійснити діагностику автомобіля та безкоштовно усунути недолік або повернути сплачені ним кошти.

При цьому він посилався на показання свідка ОСОБА_5, який є його другом та працює водієм.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що коли він сів за кермо Мазда-6, то відчув стук, незвичний для роботи АКПП, та посмикування автомобіля. Разом з позивачем вони проїхали на СТО, де попросили усунути зазначений недолік, однак позивачу відмовили у здійсненні діагностики та безкоштовній заміні мастила. Після прибуття поліції, викликаної позивачем, свідок поїхав.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6, який є інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві, та безпосередньо прибув на виклик позивача, повідомив суду, що працівники СТО пропонували позивачу провести комп'ютерну діагностику для виявлення недоліку, однак позивач відмовився та наполягав на тому, щоб вони сіли з ним в автомобіль та проїхали, встановивши таким чином недолік.

Свідок ОСОБА_7, який є працівником СТО, повідомив суду, що вперше автомобіль НОМЕР_1, прибув на евакуаторі та, окрім заміни мастила АКПП, позивачу були надані інші послуги по ремонту автомобіля.

30.09.2015, коли позивач вимагав безкоштовно замінити мастило, ОСОБА_8 особисто пропонував здійснити діагностику для виявлення недоліку, однак ОСОБА_1 зазначив, що необхідно проїхатися в автомобілі та встановити недолік «на слух».

Крім того, свідок стверджував, що мастило Motul Multi ATF повністю відповідає технічним характеристикам для використання на автомобілі Мазда.

Зазначені показання свідка кореспондуються з письмовими доказами, а саме: з характеристикою мастила Motul Multi ATF, у якій вказані його фізико-хімічні властивості та специфікація ATF M-V (а.с. 49-50).

У листі ДП «Авто Інтернешнл» від 12.10.2015 № 470, на який посилався позивач, йдеться про те, що згідно з технічною документацією виробника автомобілів Мазда в автоматичній трансмісії повинно використовуватися мастило саме специфікації ATF M-V. Використання технічних рідин, які не передбачені для використання заводом-виробником, може призвести до некоректної роботи систем автомобіля або до виходу їх з ладу (а.с. 19).

Отже, зазначений лист не спростовує твердження відповідача, що мастило Motul Multi ATF відповідає технічним характеристикам для використання на автомобілі Мазда-6.

Таким чином, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження наявність недоліку (істотного недоліку) в роботі автомобіля НОМЕР_1, надання відповідачем неякісних послуг, а також вини відповідача як виконавця послуг, що призвело до виникнення недоліків.

Позивач стверджував, що вина виконавця (виробника, продавця) у реалізації неякісної продукції презюмується. Вимоги споживача не підлягають задоволенню тільки у разі, якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб.

Суд зауважує, що обов'язок проведення експертизи пов'язується з умовою наявності потреби у визначенні причин втрати якості товару.

Враховуючи те, що наявність недоліку (істотного недоліку) не була встановлена, порушення питання відповідачем про призначення експертизи для визначення причин втрати якості було б передчасним та недоцільним.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивач не надав, а відповідно до вимог статті 213 ЦПК рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, про захист прав споживача - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко