ухвала

іменем україни

09 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа - Незалежна профспілка працівників авіаційної безпеки про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року та додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним вище позовом та просив суд поновити його на посаді інспектора відділу виробничого та оперативного контролю департаменту внутрішньої безпеки Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль») з 15 липня 2014 року, скасувати наказ від 14 липня 2014 року №11-07/1-755/п про його звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року до 16 вересня 2014 року в розмірі 25 484 грн та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, вважаючи своє звільнення за скороченням штату працівників незаконним.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_6 на роботі в ДП «МА «Бориспіль» з 15 липня 2014 року, скасовано наказ від 14 липня 2014 року № 11-07/1-755/п, стягнуто з ДП «МА «Бориспіль» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року до 19 вересня 2014 року в розмірі 25 484 грн.

Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року стягнуто з ДП «МА «Бориспіль» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року до 19 вересня 2014 року в розмірі 25 484 грн без утримання податку. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць у розмірі 12 742 грн без утримання податку допущено до негайного виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року касаційну скаргу ДП «МА «Бориспіль» відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересні 2015 року касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задоволено частково.

Додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року абзац 6 резолютивної частини рішення апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа - Незалежна профспілка працівників авіаційної безпеки про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди щодо розгляду питання про постановлення додаткового рішення після слів «в сумі 24 484 грн 00 коп. за період з 16 липня 2014 року по 19 вересня 2014 року» доповнено словами «за вирахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільненні».

Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення до рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення наступного змісту.

Стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь ОСОБА_6 5 000 грн судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

В іншій частині заяви відмовлено.

У касаційних скаргах ДП «МА «Бориспіль» просить скасувати додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року та додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, ухвалити нове додаткове рішення про відмову у стягненні моральної шкоди та судових витрат на правову допомогу, щодо вирішення питання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направити на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи додаткове рішення щодо вирішення питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд виходив з того, що рішенням апеляційного суду зазначено розмір середньої заробітної плати, що підлягає стягненню, про те не враховано факт виплати працівникові при звільненні вихідної допомоги, яка має зараховуватися при присудженні оплати за час вимушеного прогулу.

Також додатковим рішенням від 09 грудня 2015 року апеляційним судом вирішено питання про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, виходячи з того, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову, апеляційним судом не було вирішено питання щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Як установлено судами попередніх інстанцій, відповідно до наказу від 06 серпня 2012 року № 11-07/1-65/п ОСОБА_6 прийнято на роботу в ДП «МА «Бориспіль» на посаду інспектора відділу виробничого та оперативного контролю департаменту внутрішньої безпеки на визначений строк, а наказом від 01 листопада 2012 року № 11-07/1-943/п його зараховано на роботу постійно.

Згідно зі ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та пп. 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Крім того, листом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 січня 2009 року № 1/06/186-09 «Щодо права підприємства стягнути з поновленого на роботі за рішенням суду працівника вихідну допомогу, яка була виплачена йому при звільненні, і грошову компенсацію за невикористану відпустку» передбачено, що судом при винесенні рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу має враховуватися факт виплати працівникові при звільненні вихідної допомоги.

При цьому здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Так, абз. 3 п. 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п. 5 розд. IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 розд. IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 розд. IV Порядку).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-195цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Також у абз. 2 п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Крім того, під час ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн та судових витрат, зокрема на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено адвокату Яворській В.І. кошти за надання правової допомоги в розмірі 5 000 грн (квитанція до прибуткового ордеру від 11 жовтня 2014 року).

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки вимоги про стягнення моральної шкоди, правової допомоги, а також щодо вирахування із суми середнього заробітку виплаченої вихідної допомоги при звільненні, не були предметом вирішення рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року, хоча були предметом дослідження, тому можуть бути розглянуті шляхом ухвалення додаткового рішення в силу вимог ст. 220 ЦПК України.

Касаційні скарги не містять доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» відхилити.

Додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року та додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік