Справа № 461/1997/13 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/4065/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи ЛКП «Снопківське» про зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року у позові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи ЛКП «Снопківське» про зобов'язання до вчинення дій - відмовлено.

Дане рішення оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову районним судом неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи. Вказує, що 03.12.2012 року ЛКП «Снопківське» скеровано відповідачу попередження, яким зобов'язано звільнити самовільно захоплені приміщення під літерами VІІІ площею 3,5 кв.м., IX площею 1,1 кв.м., X площею 1,3 кв.м., які знаходяться у спільному користуванні квартир першого поверху на АДРЕСА_2. 06.12.2012 року таке попередження було скеровано повторно. Однак відповідач на такі попередженні не реагує про що було складено відповідні акти від 07.05.2012 року та 10.12. 2012 року комісією ЛКП «Снопківське». Зазначає, що суд залишив поза увагою те, що відповідно до інвентарної книги БТІ спірні приміщення є приміщеннями загального користування. Окрім того покликається на рішення Конституційного суду від 02.03.2004 року №4-рп/2004 та ч.2,5 ст. 319 ЦК України. Також вказує, що відповідно до положення про Галицьку районну адміністрацію ЛМР, її завданням є здійснення контролю за станом благоустрою житлового фонду; нагляд за станом благоустрою відомчого і приватного житлового фонду, житлово-будівельних кооперативів та об'єднань співвласників житла.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та представник ЛКП «Снопківське» в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 213-216), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_3 перебуває у власності Львівської міської ради та перебуває на обслуговуванні ЛКП «Снопківське».

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 25.12.2012 року №6247, квартира АДРЕСА_2 загальною площею 68,10 кв.м., складається з двох кімнат житловою площею 42,10 кв.м. та відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 14 лютого 1997 року, дана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та її членам сім'ї ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. (а.с. 5)

Районним судом встановлено, що ЛКП «Снопківське» було виявлено, що ОСОБА_3 самовільно захоплено нежитлове приміщення першого поверху під літрами VIII площею 3,5 кв.м., IX площею 1,1 кв.м., X площею 1,3 кв.м.

Матеріалами справи встановлено, що 03.12.2012 року та 06.12.2012 року ЛКП «Снопківське» на адресу ОСОБА_3 скеровано попередження про звільнення самовільно зайнятого нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_2

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «При приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічне обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення (кладовки сараї та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. № 4 - рп/2004 п.1.1. «Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього». П.1.3. «Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які регулюють правовий режим власності».

Відмовляючи в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, районний суд виходив з того, що приміщення під літерою VIII площею 3,5 кв.м. є прохідним коридором до кв. 2, яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам та з даного приміщення немає входу до інших квартир і вони ним не користуються. Щодо нежитлових приміщень, позначених на поверхневому плані під літерами IX площею 1,1 кв.м., X площею 1,3 кв.м., районний суд зазначив, що на час розгляду справи в природі не існує і судом не здобуто жодних доказів щодо характеристики цих допоміжних приміщень та позивачем не спростовано пояснень відповідача, що згадані приміщення були дворовими прибудовами.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що дії відповідача щодо самовільно зайнятого нежитлового приміщення порушують права інших співмешканців, колегія не бере до уваги, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, а саме заявою від 16 травня 2014 року завіреною приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, згідно якої ОСОБА_8, власник квартири № 1 та ОСОБА_9, власниця квартири АДРЕСА_2 повідомили, що ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не захоплювали та не мають наміру захоплювати приміщення спільного користування під № VIII, ІХ, Х, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та не чинять їм перешкод, як співвласникам цих допоміжних приміщень у доступі та користуванні. (а.с. 80)

Як встановлено матеріалами справи Галицька районна адміністрації звернулася до суду з позовом, у якому просить зобов'язати гр. ОСОБА_3 звільнити самовільно захоплені приміщення позначені на поверховому плані під літерами VIII площею 3,50 м.кв., ІХ площею 1,1 м.кв., Х площею 1,3 м.кв., які знаходяться у спільному користуванні квартир першого поверху на АДРЕСА_2 Однак доказів щодо захоплення вищенаведених приміщень позивачем суду не надано.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з акту ЛКП «Снопківське» від 25.03.2016 року, за адресою АДРЕСА_2 двері в приміщення під літ. VIII площею 3,50 м.кв. були відкриті, перегородка в туалет під літ. ІХ площею 1,10 м.кв. і літ. Х площею 1,30 м.кв. демонтована. (а.с. 137)

Окрім того допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 - майстер ЛКП «Снопківське» показала, що приміщення під літерою VIII площею 3,5 кв.м. є прохідним коридором до кв.2, яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам. З даного входу приміщення немає входу до інших квартир і вони ним не користуються.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська