1Справа № 335/9044/15-ц 2/335/229/2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Кудряшовій Ю.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості; за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про захист прав споживача, визнання договору недійсними, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Альфа -Банк».

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ПАТ «Альфа Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3А,про стягнення заборгованості за договором, в якій зазначало наступне.

05.04.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 уклали Договір про іпотечний кредит №05/IK- 07.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.

Відповідно до ОСОБА_4 та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до умов вищевказаного ОСОБА_4 про іпотечний кредит, Первинний кредитор зобов'язується надати Відповідачеві кредит у сумі 32 300,00 Долар США.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені ОСОБА_4 про іпотечний кредит повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів.

Первинний кредитор свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 32 300,00 Доларів США.

Відповідно до умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит та ОСОБА_4 відступлення, Позивач вправі вимагати дострокового погашення Кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит.

В свою чергу, Боржник, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови ОСОБА_4 про іпотечний кредит, в результаті чого станом на 01.07.2015 р., має прострочену заборгованість: за кредитом - 11 270,23 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 236733,65 гри.,по відсотках - 1 144,44 дол. США що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 24 039,21 грн., по комісії - 1.69,05 дол. США, що за офіційним: курсом НБУ на дату розрахунку складає - 3 550,93 грн.

Відповідно до умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем будь-яких зобов'язань, прийнятих на себе згідно умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит, в тому числі щодо сплати щомісячних платежів згідно умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту, Позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості, в тому числі суми кредиту (або її відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за надання кредиту, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобов'язань за Кредитним договором.

Для захисту своїх кредиторських прав, на виконання умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит Відповідачу була направлена письмова вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.

Відповідно до положень ОСОБА_4 про іпотечний кредит кредитодавець має право вимагати задоволення позичальником вимоги про дострокову сплату заборгованості в судовому порядку.

Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками та комісією, неустойку за невиконання умов договору (штраф).

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 264 323.79 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі - 2 643,24 грн.

Крім того, 11.01.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про захист прав споживача, визнання ОСОБА_4 про іпотечний кредит недійсним, в якому просить суд визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (який є правонаступником "Закритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") щодо зазначення в договорі про іпотечний кредит №05/ІК-07 від 05.04.2007 р.. укладеним з ОСОБА_3 інформації про детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, визнати пункт 5.2.7 договору про іпотечний кредит №05/ІК-07 від 05.04.2007 р., укладений між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк" (який є правонаступником "Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та ОСОБА_3 в частині обов'язку позичальника сплачувати щомісячно комісійну винагороду у розмірі 0,1% від розміру заборгованості за кредитом за попередній місяць за надання послуг, пов'язаних з управлінням кредитом недійсним, визнати недійсним договір про іпотечний кредит №05/ІК-07 від 05.04.2007 р., укладений між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк" (який є правонаступником "Закритого акціонерного товариства

акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та ОСОБА_3

В обґрунтування позову послалася на порушення п.4 ст.4, ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначаючи, що зміст ОСОБА_4 про іпотечний кредит є несправедливим і суперечить нормам закону та засадам суспільства, оскільки графік погашення кредиту не розписаний детально, у порушення ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» Банк не надав ОСОБА_3 як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, орієнтовану сукупну вартість кредиту.

Ухвалою суду від 18.05.2016 року вказані позови обєднані в одне провадження, залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Альфа-Банк».

У судовому засіданні представник ПАТ «Альфа-Банк»позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зазначаючи, що відповідач тривалий час виконував умови договору, співпрацював з Банком, але у звязку із фінансовою кризою перестав виконувати свої зобовязання. Відповідач у 2015 році звертався до Банку із заявою про реструктуризацію валютного кредиту. Останні платежі здійснювалися у грудні 2014 року, просить задовольнити вимоги у повному обсязі. Щодо позову ОСОБА_3 то просить у його задоволенні відмовити, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, з моменту укладення ОСОБА_4 про іпотечний кредит, позивач виконував всі його умови. Таким чином, позивач прийняв на себе всі зобов'язання та виконував їх у повному обсязі і ним визнано всі умови договору, тим більше, до моменту подання даної позовної заяви з його боку будь-яких вимог до банку чи яких-небудь пропозицій змінити умови договору в будь-якій частині не надходило. Позивачем не наведено належних та допустимих доказів того, що Договір про іпотечний кредит суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», в свою чергу, відповідачем за цим позовом доведено, що позивач уклав Договір про іпотечний кредит на власний розсуд, цілком погодившись з його істотними умовами - відсотковою ставкою, порядком його погашення, його сукупною ціною, а також отримав вказану інформацію ще до укладення кредиту. Більш того Договір про іпотечний кредит укладено у 2007 році.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом первісний позов не визнав, позов ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі. Не оспорюючи факт укладення ОСОБА_4 про іпотечний кредит, вільного волевиявлення під час укладення ОСОБА_4 про іпотечний кредит, добровільного тривалого виконання умов договору, представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові та просить його задовольнити.

У судовому засіданні 06.06.2016 року представник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заявлений позов ОСОБА_5 не визнав, зазначаючи, що Договір про іпотечний кредит є вільним волевиявленням сторін, ОСОБА_5 його виконувала, порушень Закону України «Про захист прав споживачів» допущено не було. Договір про іпотечний кредит 17 грудня 2012 року за ОСОБА_4 відступлення прав вимоги, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Просить у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

У судове засідання 12.08.2015 року представник ПАТ «АКПІБ» не зявився, повідомлений належним чином, у судовому засіданні 06.06.2016 року просив суд розглядати у подальшому позов без участі Банку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 05.04.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 уклали Договір про іпотечний Кредит №05/IK- 07.(а.с.5).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.

Відповідно до ОСОБА_4 та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

Згідно п. 2.1. цього ОСОБА_4, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передав (відступив), а ПАТ «Альфа Банк» прийняв Кредитний Портфель та сплатив за нього ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» грошову винагороду (Ціну Продажу) на умовах, визначених цим ОСОБА_4.

Відповідно до п. 2.2. ОСОБА_4 внаслідок передачі (відступлення) Кредитного Портфеля за цим ОСОБА_4, Новий Кредитор набуває усіх Прав Вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями Позичальників на заставлене майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними Договорами та Договорами Забезпечення.

Так у відповідності до п.4.1 ОСОБА_4 про відступлення прав вимоги - відступлення прав вимоги первісним кредитором новому кредитору, набуття новим кредитором прав вимоги та заміна кредитора за правами вимоги на нового кредитора набувають чинність у день укладення ОСОБА_4.

Відповідно до Додатку №1 до Договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року до ПАТ «Альфа-Банк» була передана сума заборгованості за Кредитним договором №05/ІК- 07 у розмірі: за кредитом - 13005,7 дол. США; за відсотками - 79,49 дол. США.

Отже, внаслідок укладення указаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 05/ІК-07 позичальником згідно якого є ОСОБА_3 та відповідними договорами забезпечення.

Також на підтвердження факту укладення даного ОСОБА_4 та переходу прав вимоги суду було надано Повідомлення №04/457 про повний розрахунок ПАТ «Альфа-Банк» за ОСОБА_4 відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На теперішній день даний договір є чинним, його не визнано недійсним ні в цілому, ні в окремій частині, та діє презумпція правомірності правочину, яка встановлена ст.204 ЦК України.

Відповідно до правової позиції, викладеній в Постанові ВСУ від 10.06.2015 року по справі №6-449цс15 встановлено: «Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню».

А також в Правовій позиції ВСУ у справі № 6-3 01 цс 15 «Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов 'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення».

При цьому ОСОБА_3 відповідно до наданого розрахунку певний час сплачувала суму заборгованості новому кредиторові ПАТ «Альфа-Банк», чим визнала права нового кредитора, та останній платіж за Кредитним договором було зроблено боржником 28.11.2014 року у розмірі 114,65 дол.США.

У зв'язку із чим твердження відповідача про неотримання кредитних коштів визнаються неспроможними, оскільки відповідач сплачував заборгованість за Кредитним договором вже на рахунок ПАТ «Альфа-Банк», чим визнав нового кредитора.

ОСОБА_3 зверталась до ПАТ «Альфа-Банк» із заявою від 12.02.2015 року про прийняття платежів.(а.с.146).

Відповідно до умов вищевказаного ОСОБА_4 про іпотечний кредит, Первинний кредитор (зі Кредитним договором - Кредитор) зобов'язується надати Відповідачеві кредит у сумі 32300,00 Долар США.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені ОСОБА_4 про іпотечний кредит повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів.

Первинний кредитор свої зобов'язання за ОСОБА_4 про іпотечний кредит виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 32 300,00 Доларів США.(видатковий касовий ордер №22-2 від 05.04.2007 р).а..с. 153)

16.05.2008 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін №1 до ОСОБА_4 про іпотечний кредит ОСОБА_4 про іпотечний кредит № 05-ІК-07 від 05.04.2007 року.(а.с.148)

30.07.2008 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін №2 до ОСОБА_4 про іпотечний кредит ОСОБА_4 про іпотечний кредит № 05-ІК-07 від 05.04.2007 року.(а.с.147).

Відповідно до умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит та ОСОБА_4 відступлення, Позивач вправі вимагати дострокового погашення Кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит.

В свою чергу, ОСОБА_5 неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови ОСОБА_4 про іпотечний кредит, в результаті чого станом на 01.07.2015 р., має прострочену заборгованість: за кредитом - 11 270,23 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 236733,65 гри.,по відсотках - 1 144,44 дол. США що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 24 039,21 грн., по комісії - 1.69,05 дол. США, що за офіційним: курсом НБУ на дату розрахунку складає - 3 550,93 грн.

Відповідно до умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем будь-яких зобов'язань, прийнятих на себе згідно умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит, в тому числі щодо сплати щомісячних платежів згідно умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту, Позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості, в тому числі суми кредиту (або її відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за надання кредиту, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобов'язань за Кредитним договором.

Для захисту своїх кредиторських прав, на виконання умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит Відповідачу була направлена письмова вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.

Відповідно до положень ОСОБА_4 про іпотечний кредит кредитодавець має право вимагати задоволення позичальником вимоги про дострокову сплату заборгованості в судовому порядку.

Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками та комісією.

Щодо порядку нарахування відсотків за Кредитом, то слід зазначити, що у відповідності до п.3.3 ОСОБА_4 про іпотечний кредит проценти за користування кредитом нараховуються Банком щомісячно в останній робочий день, за період з першого по останній день поточного місяця, а також в день кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п.2.3 ОСОБА_4.

Проценти сплачуються Позичальником щомісячно (щоквартально) в останній робочий день місяця на рахунок, зазначений у п.3.3 ОСОБА_4.

Нарахування Банком процентів за користування кредитом починається з дати його видачі готівкою Позичальнику по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за Кредитом.

Черговість погашення заборгованості за Кредитом була встановлена п.3.8 ОСОБА_4.

Всі кошти, сплачені боржником у повній мірі відображені в Розрахунку заборгованості за Кредитним договором, та які спрямовувалась у відповідності до умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит та черговості погашення Позичальником заборгованості за цим ОСОБА_4.

Таким чином, розрахунок заборгованості за Кредитним договором зроблений у повній відповідності до умов ОСОБА_4 про іпотечний кредит з відображенням відсоткової ставки, зарахувань сум на погашення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, часовий період виникнення заборгованості та надходження коштів.(а.с.33). Більш того, контр розрахунку відповідач суду не надав.

Стосовно поточної заборгованості ОСОБА_3 за тілом кредиту, то судом встановлено, що позичальником на користь первісного кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було переплачено суму боргу за тілом кредиту наперед (до 2019 року), тобто часткове дострокове погашення тіла кредиту. Тому ПАТ «Альфа-Банк» у розрахунку заборгованості за Кредитним договором не виставляло у графі тіло кредиту «до сплати» погоджену сторонами суму у розмірі 134,58 дол. США, а лише відображало сплачені кошти.

Відображені у даному розрахунку грошові кошти за період з 27.12.2012 року по 01.04.2014 року - є сплаченими коштами ОСОБА_3 на рахунок погашення тіла кредиту.

У розрахунку заборгованості ПАТ «Альфа-Банк» вказує, що прострочена заборгованість за тілом кредиту відсутня.

Проте у зв'язку із неналежним виконанням боржником обов'язку щодо сплати відсотків за користування Кредитним договором (останній платіж було вчинено 28.11.2014 року), ПАТ «Альфа-Банк» і було подано позов щодо стягнення всієї суми заборгованості за Кредитним договором, у відповідності до п.5.3.2 ОСОБА_4 про іпотечний кредит.

Стосовно виписок про рух коштів з моменту укладання ОСОБА_4 про іпотечний кредит та до моменту кладення Договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, то жоден нормативно-правовий акт, відповідно до якого у разі укладання ОСОБА_4 відступлення прав вимоги при передачі кредитного портфелю первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору виписки про рух коштів. Так, п.8.2 ОСОБА_4 про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року Сторонами було і погоджено - Документація передається первісним кредитором з мінімальним переліком документів, вказаному у Додатку №5 (за винятком виписок з кредитного рахунку).

Таким чином, первісний кредитор і не повинен був передавати ПАТ «Альфа-Банк» виписки про рух коштів, адже це не передбачено ні ОСОБА_4, ні чинним законодавством. При цьому у судовому засіданні представник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав суду виписки про рух коштів і ці виписки долучені до матеріалів справи. (а.с.155).

У відповідності зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконано, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому сума заборгованості підлягає стягненню з боржника, отже позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2643,24 грн. (платіжне доручення від 25.08.2015 р) (т.1 а.с.4)).

Щодо позову ОСОБА_3 то суд вважає, що він задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на власний розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі у контрагентів та визначенні умов договору тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

П. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що

для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актив Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Договір поруки вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

Договір про іпотечний кредит є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Договір про іпотечний кредит вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

Отже, вказаний договір Договір про іпотечний кредит, є укладеними, про що свідчать підписи кожної із сторін і є обов'язковим до виконання сторонами відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу), інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальними вимогами для чинності правочину згідно ст. 203 ЦК України є зміст правочину, який не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, сторони за вказаними договорами на дату укладення ОСОБА_4, які є предметом спору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що не заперечується ними.

Зовнішнє волевиявлення відповідало їх внутрішній волі, умови договору є їм зрозумілими, що підтверджується змістом договорів, відповідно до яких, ці договори сторонами прочитані, відповідають їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується власними підписами сторін.

При оформлені ОСОБА_4 про іпотечний кредит, позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис у договорах і наведені обставини також не спростовано у судовому засіданні.

Отже, позивач до підписання договорів, мав можливість ознайомитися з їх умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договорів, проте договори були підписані, та Договір про іпотечний кредит виконувався сторонами тривалий час, а саме позивач сплачував платежі відповідно графіку, про не спростовано і у судовому засіданні.

Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона після підписання договору оспорювала або намагався змінити умови договору, розірвати відразу після його укладення, навпаки позивач за сплачував кошти на умовах договору, що свідчить про прийнятність для них умов спірних пунктів ОСОБА_4 про іпотечний кредит на момент укладення.

На думку суду договори не суперечить загальним принципам цивільного права, положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. при вирішенні спорів про визнання ОСОБА_4 про іпотечний кредит недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (ст.ст. 215, 1048- 1052, 1054- 1055), ст.ст. 18- 19 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Також відповідно до Узагальнення ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин» від 07.10.2010р. при вирішенні справ про визнання ОСОБА_4 про іпотечний кредит недійсним суди мають враховувати вимоги законодавства, що

стосуються їх чинності. Вони встановлені ЦК України (ст.ст. 1048-1052,1054), та ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Як вбачається зі змісту ОСОБА_4 усі істотні умови були виконані.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості

продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Як встановлено ч.1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно актів цивільного законодавства.

Даний Договір про іпотечний кредит містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів, саме ці умови є істотними для договору даного виду згідно норм чинного законодавства (ст.ст.1046-1048, 1054 ЦК України).

При укладені ОСОБА_4 про іпотечний кредит Позивачу були відомі всі умови ОСОБА_4 про іпотечний кредит та не існувало ніяких інших умов, які б примусили Позивача підписати Договір про іпотечний кредит на вкрай невигідних для нього умовах.

Посилання позивача у судовому засіданні на не ознайомлення його перед укладенням ОСОБА_4 про іпотечний кредит з правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не може свідчити про те, що він не був ознайомлений з умовами ОСОБА_4 про іпотечний кредит та не дає підстав для визнання оспорюваного правочину недійсними, оскільки спростовується дослідженими в суді матеріалами справи.

Крім того, слід зазначити, що застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» можливе щодо спорів, які виникають з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України.

Отже, судом встановлено, що на момент вчинення правочину, тобто укладення ОСОБА_4 про іпотечний кредит і договору застави, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі, укладений Договір про іпотечний кредит був спрямовані на реальне настання правових наслідків, що були ним обумовлені, тобто відповідач надав, а позивач прийняв кредит і зобов'язався повернути його відповідачу у встановлені кредитним договором розмірі і строки.

Доводи про те, що банк порушив вимоги ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів", оскільки Договір про іпотечний кредит є несправедливим, порушує принцип добросовісності та розумності, був укладений в інтересах Банку, а не в інтересах позичальника, не заслуговує на увагу, оскільки підписання позивачем ОСОБА_4 про іпотечний кредит, а також той факт, що позивач ОСОБА_3 виконувала умови договору щодо повернення кредитних коштів , свідчать про те, що Договір про іпотечний кредит укладений саме в інтересах ОСОБА_3 і відповідав її інтересам.

З огляду на наведене вище, суд не вбачає зі сторони Банку порушень законодавства про захист прав споживачів щодо Позивача під час укладення оспорюваного ОСОБА_4 про іпотечний кредит.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення оспорюваного договору у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту;

4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Оспорюваний Договір про іпотечний кредит містить усі зазначені у ст. 11 Закону умови і позивач не довів, що зміст ОСОБА_4 про іпотечний кредит суперечить ст.ст.4,11,18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак відсутні підстави для визнання такої умови недійсною з підстав, передбачених ч. 1 ст.203 ЦК України. Доказів того, що права позивача на отримання повної та достовірної інформації щодо умов договору та порядку сплати кредиту були порушені суду не було подано.

Тому з урахуванням того, що сторонами на власний розсуд шляхом вільного волевиявлення визначено умови договору, а на час укладання ОСОБА_4 про іпотечний кредит позивач був ознайомлений з інформацією про умови кредитування відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суд доходить до висновку про те, що відсутні підстави для визнання такої умов договору дискримінаційною або ж несправедливою.

При цьому, обставина звернення до суду через 9 років після підписання ОСОБА_4 про іпотечний кредит та договору іпотеки свідчить на користь того, що позивач знав про свої обовязки і погоджувався з ними і почав вважати їх недобросовісними після утворення заборгованості перед фінансовою установою та звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Щодо вимог про визнання пункту 5.2.7 в частині обовязку сплати комісійної винагороди банку недійсним, то слід зазначити наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанову Верховного Суду України від 12.09.2012 р. ( справа №6-80цс12), за положеннями ч. 5 ст. 11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Разом з тим, в п.5.2.7 ОСОБА_4 про іпотечний кредит визначено сума одноразової комісійної винагороди 1614,84 грн, та комісійна винагорода за управління кредитом визначена у у розмірі 0,1 % від розміру заборгованості за попередній місяць, що не суперечить положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. З урахуванням вищезазначеного

до переліку супутніх послуг, які можуть бути надані споживачеві при наданні банком споживчого кредиту, зокрема, можуть відноситися: відкриття поточного (карткового) рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості тощо.

Пункти 3.1, 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачають, що банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: перелік, розмір всіх комісій банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, в тому числі комісії з обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування тощо, і не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку, зокрема за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо).

Частиною 4 ст. 1068 ЦК України передбачено, що клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Стаття 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачає, що комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Отже, така форма витрат, як плата за управління кредитом існує, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Вказана сума комісії є сталою, незмінною протягом всього часу дії договору.

При укладенні кредитного договору позивач знала про вказані умови договору та свідомо погоджувалась з ними, про що свідчить п.7.6. ОСОБА_4 про іпотечний кредит.

Положення договору в частині черговості сплати комісійної винагороди є чіткими та однозначними, підстави вважати їх несправедливими також відсутні.

У разі незгоди з умовами ОСОБА_4 про іпотечний кредит, ОСОБА_3 мала можливість скористатись своїм правом, визначеним ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Таким правом ОСОБА_3 не скористалася, що свідчить про її згоду з усіма умовами договору, про що також свідчить часткове виконання договору.

Решта доводів позивача за цим позовом з урахуванням положень ст. 627 ЦК України є неспроможними.

Підсумовуючи вищенаведене та аналізуючи надані сторонами докази, суд вважає, що позивачем не було доведено тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відтак суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та не доведеними, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Враховуючи ті обставини,що у задоволенні позову відмовлено відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати за цим позовом слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 57- 61, 88, 212-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 153 кв. 29; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа -Банк» (01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, п/р 0004) заборгованість за кредитним договором № 05/ІК-07 від 05.04.2007 року в розмірі 264 323,79 грн (двісті шістдесят чотири

тисячі триста двадцять три гривні 79 копійок), що складається з заборгованості за кредитом: 236733,65 грн., по відсотках - 24 039,21 грн, по комісії 3550,93 грн. та судовий збір у розмірі 2643,24 грн.(дві тисячі шістсот сорок три гривні 24 копійки).

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про захист прав споживача, визнання договору

недійсним, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Альфа -Банк», залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Ю.В. Апаллонова