У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В поданій до суду заяві ПАТ КБ "Приватбанк" позивач зазначив, що згідно кредитного договору № 201319 CRED від 16 січня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 4500,00 дол. США. з кінцевим терміном погашення в строк до 14 вересня 2009 року.

Взяті зобов'язанні позичальник не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотках, пені. Загальна сума боргу становить 7278,23 дол. США, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 1814,60 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5463,62 дол. США. Від цієї суми віднімається сума у розмірі 3863,35 дол. США, яка була стягнута з відповідача рішенням Здолбунівського районного суду від 08 квітня 2010 року. Крім того, підлягає стягненню штраф у розмірі 180,79 дол.США.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 16 січня 2008 року було укладено договір поруки № 201319 CRED/ДП з поручителем ОСОБА_2, який також є відповідачем по справі.

_____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1039/2016 Головуючий у суді 1 інстанції: Шуляка А.С.

Доповідач : Демянчук С.В.

Претензія банку до відповідачів залишилась без задоволення. Дані обставини дають право стягнути солідарно з позичальника та поручителя заборгованість по кредиту з нарахованими відсотками, пенею, штрафом в примусовому поряду.

Просили суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту в сумі 3595,68 дол. США, що еквівалентно 89424,47 грн., а також сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1378,00 грн..

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 201319 CRED від 16 січня 2008 року відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій вказують, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, неповно та невірно встановлені обставини, які мають значення для справи.

Зазначають, що суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позовних вимог банку у зв'язку з пропуском строків позовної давності, оскільки до таких висновків суд прийшов з порушенням норм матеріального права та процесуального права.

Вказують, що як вбачається із розрахунку заборгованості нарахування відсотків проводилось щомісячно, але дані платежі відповідач не сплачував, а тому право банку про отримання щомісячних платежів порушувалося, що надавало банку можливість звернутися до суду з позовом про стягнення даних нарахувань.

Аналогічна правова позиція викладена колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 24.06.2015 року справа № 6-7847св15 та колегією Судових палат у цивільних справах Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015р. по справі № 6-249цс15, зазначивши: «Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.»

Враховуючи позовні вимоги позивача, заяву відповідача про застосування строків позовної давності та правову позицію ВСУ (постанова від 02.12.2015 року справа №6-249цс15), вважають, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідачів процентів за користування кредитом у межах строку позовної давності.

Просили скасувати рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ПАТ КБ «Приват Банк» у повному обсязі та стягнут судові витрати.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приват Банк», підтримавши апеляційну скаргу повністю, надала пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явилится. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки, а тому наявні правові підстави для розгляду справи в відсутності відповідачів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що пред'явивши позов до боржника про стягнення заборгованості 08 лютого 2010 року у справі № 2-518/10 позовна давність перервалася і почалася з цього моменту заново, тому п'ятирічний строк позовної давності щодо місячних платежів за кредитом сплинув 07 лютого 2015 року., а поважні причини пропущення позивачем позовної давності в матеріалах справи відсутні.

Щодо даних висновків, суд першої інстанції навів відповідні мотиви та доводи з якими погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що 16 січня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір договору № 201319 CRED, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4500,00 дол. США з кінцевим терміном погашення в строк до 14 вересня 2009 року.

Того ж дня з відповідачем ОСОБА_2, на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, було укладено договір поруки договору № 201319 CRED/ДП.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив та у встановлені договором строки погашення кредиту щомісячні платежі та відсотки за користування кредитом не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28 січня 2016 року, разом з штрафними санкціями, становить 7278,23 дол. США.

Враховуючи рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 квітня 2010 року (справа № 2-518/10) з відповідачів було солідарно стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 3863,35 дол. США., то за даним позовом до стягнення підлягає заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та штрафу в сумі 3595,68 дол. США.

Відповідно до ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Представник відповідача ОСОБА_1 28 березня 2016 року подав заяву про застосування строків позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 5.7 кредитного договору сторони встановлюють терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 (п'ять) років.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Вбачається, що кінцевим терміном повернення відповідачем кредиту було визначено 14 вересня 2009 року.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що ПАТ КБ "Приватбанк" пропущено строк звернення до суду з відповідним позовом, оскільки перебіг строку позовної давності за вказаними вимогами почався 08 лютого 2010 року й закінчився щодо вимог про стягнення заборгованості 07 лютого 2015 року, а щодо вимог про стягнення пені - 07 лютого 2011 року, тоді як із позовом до суду банк звернувся у лютому 2016 року. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК України/ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом /ст. 60 ЦПК/ покладено на сторони.

Поскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та, враховуючи, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, та зважаючи, що не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет