Номер провадження: 22-ц/785/5785/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання правочину удаваним, та визнання права покупця, -

встановила;

27.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати удаваним договір дарування 426/100 частини кв. №10 в пров. Покровському, 3 у м. Одесі, укладений 05.12.2006 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, і який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5,

- визнати за нею право покупця вказаного вище майна посилаючись на те, що фактично між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 був укладений не договір дарування, а договір купівлі-продажу, і грошові кошти за цю частину квартири були сплачені не ОСОБА_6, а позивачем. Доказом цього є письмова розписка, написана продавцем ОСОБА_4 про отримання від позивача грошових коштів за подаровану квартиру.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, та просив суд у їх задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_2 визнав у повному обсязі та зазначив, що частину спірної квартири від продав ОСОБА_2, та від неї отримав грошові кошти, а у нотаріальній конторі оформив на доньку ОСОБА_2 договір дарування.

Третя особа у справі приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала, та надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар 426/100 частин спірної квартири, і вказана обставинам була нею встановлена під час нотаріального посвідчення цього договору. Договору купівлі-продажу цього майна ОСОБА_4 і ОСОБА_6 не укладали. ОСОБА_2 не була стороною у договорі дарування.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.06.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі, так як заявлені нею вимоги не ґрунтуються на законі і не доведені у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове, яким її позов задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що позивач не була стороною договору дарування, укладеного 05.12.2006 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, а тому не має права оспорювати цей правочин. Крім того, заявляючи вимоги про переведення на ОСОБА_2 прав покупця, вона в порушення вимог п.4ст.362 ЦК України не внесла на депозитний рахунок відповідної грошової суми.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі суд першої інстанції виходив із того, що заявлені нею вимоги не ґрунтуються на законі і не доведені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч.3ст.10, п.1ч.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 на праві приватної власності належали 426/100 частин кв. №10 в пров. Покровському, 3 у м. Одесі.

05.12.2006 року ОСОБА_4 подарував вказане майно ОСОБА_6, і цей договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за №5010.

В п.10 договору дарування вказано, що сторони розуміють, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдаровуваного вчинення на його користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру. Сторони також засвідчили, що з вимогами законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину ознайомлені, значення і умови цього договору та його правові наслідки розуміють, та підтверджують дійсність намірів створити для себе юридичні наслідки при його укладанні.

Отже, при посвідчені договору дарування нотаріусом були встановлені дійсні наміри як ОСОБА_4 так і ОСОБА_6.

21.01.2015 року ОСОБА_6 померла. До смерті ОСОБА_6 жодна із сторін договору дарування не зверталася до суду з вимогами про визнання його удаваним чи недійсним з інших підстав.

Оскільки ОСОБА_2 не була стороною договору дарування, та не надала доказів того, що цей договір був удаваним, суд першої інстанції правомірно відмовив їй у задоволенні позовних вимог, так як вони не ґрунтуються на законі і не доведені у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції був встановлений факт придбання нею у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу спірного майна, та факт передачі нею грошових коштів продавцю, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки суд таких обставин у судовому засіданні не встановив. Навпаки, суд не визнав цей факт, оскільки не прийняв до уваги у якості доказу визнання ОСОБА_4 позовних вимог ОСОБА_2, та не прийняв до уваги письмову розписку, написану ОСОБА_4 про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів за спірне майно, так як ці докази суперечать встановленим судом обставинам справи.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, які мають значення для справи, а саме те, що під час нотаріального посвідчення договору дарування сторонами цього договору було підтверджено, що вони дійсно укладають цей правочин. На протязі девяти років після укладання договору дарування, жодна зі сторін цього договору не зверталася до суду з вимогами про визнання його недійсним, і така вимога була заявлена лише після смерті ОСОБА_6.

Крім того, відповідно до ст.235 ЦК України, правові наслідки удаваного правочину застосовуються до сторін правочину. Але позивач у справі не була стороною у договорі дарування, тому до неї також не можуть застосовуватися правові наслідки удаваного правочину.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції, та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог апелянта у повному обсязі.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_9

ОСОБА_10