Справа № 215/1981/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:

головуючого, судді - Демиденко Ю.Ю.

при секретарі - Зоріній А.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання правочину удаваним, визнання права власності на гараж,-

ВСТАНОВИВ:

30.04.2015 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до своєї дочки ОСОБА_4 про визнання удаваним в частині покупця правочину договору купівлі-продажу гаражу №73, блоку №2 , гаражного кооперативу «Промінь» посвідченого нотаріально 03.11.2012 р. по якому ОСОБА_5 продав а ОСОБА_4 купила зазначений гараж. Просить визнати його покупцем по договору, та визнати за ним право власності на гараж відповідно до положень ст.235 ЦК України.

Вказує що продавець ОСОБА_5 є його сусідом, 30.05.2012 р. між ним та ОСОБА_5 був укладений письмовий договір купівлі-продажу вказаного гаража за 24000 грн., що підтверджується письмовою розпискою, та поясненнями свідків. Оскільки нотаріальне посвідчення угоди потребувало згоди дружини позивача, з якою існували неприязні відносини - договір купівлі-продажу 03.11.2012 р. оформили на дочку. На протязі 2012-2014 р.р. він користувався спірним гаражем, сплачував членські внески, а в 2015 р. ОСОБА_4 заявила що гараж належить їй і вона має намір його продати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача адвокат ОСОБА_2 проти позову заперечували, вказують що відповідач купила гараж за спільні кошти подружжя, що підтверджується договором, надана позивачем розписка є неконкретною.

Вислухавши сторони, свідків дослідивши письмові докази суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Судом встановлено наданою розпискою що 30.05.2012 р. в присутності свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 24000 грн.

В розписці є підпис ОСОБА_5, інші дані в розписці як доказу укладення договору купівлі-продажу в письмовій формі відсутні. Тобто взагалі відсутні дані про предмет договору, що вказані грошові кошти отримані від продажу гаража.

Згідно ст.ст.208 ч.3, 209, 210 ЦК України правочин фізичних осіб між собою на суму що в двадцять і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. Та вказаний правочин підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки предметом правочину є гараж як нерухоме майно. Відсутній у вказаній розписці і будь який підпис сторони покупця, оскільки відсутній підпис ОСОБА_3 як сторони покупця у вказаному двосторонньому правочині.

По договору купівлі продажу відповідно до ст.655-662 ЦК України - за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Розглядаючи цей позов диспозитивно в його межах, відповідно до ст.11 ЦПК України, то суд вважає що позивач всупереч ст.ст.10, 27 ЦПК України не надав та не довів в суді відповідними доказами обґрунтованість та законність заявлених позовних вимог.

Пояснення свідка ОСОБА_8 який був присутній при переговорах ОСОБА_5 і ОСОБА_3, але не був присутній при передачі грошей, тобто підтвердив в суді лише наміри «покупця», та надану розписку суд вважає недостатніми для підтвердження угоди по якій договір купівлі - продажу як такий відсутній.

Разом з тим згідно нотаріально посвідченого договору а.с.9, саме ОСОБА_4 03.11.2012 р. купила у ОСОБА_5 за 7000 грн. спірний гараж. Згідно п.п.3, 5, 10 вказаного договору сторони засвідчили своїми підписами, що цей договір не носить характер фіктивного або удаваного правочину. ОСОБА_5 як продавець засвідчив що вказаний гараж нікому іншому не проданий, та гроші від продажу ним отримані саме від покупця ОСОБА_4

В наявності позивач доводить існування іншої угоди між ним та ОСОБА_5 яка була укладена раніше 30.05.2012 р., а не доводить удаваність правочину 03.11.2012 р. в укладенні якого як покупець він не приймав участь.

Таким чином за наявності нотаріально посвідченого договору, та при відсутності доказів що ОСОБА_3 є покупцем по цьому договору - відсутні правові підстави для задоволення позову, та визнання за ОСОБА_3 права власності на гараж.

Згідно ст.154 ч.6 ЦПК України слід скасувати арешт на спірну гараж накладений ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07.05.2015 р. для забезпечення позову в задоволенні якого відмовлено.

На підставі ст.ст.208, 209, 210, 655 ЦК України, керуючись ст.10, 27, 31, 60 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання правочину удаваним, визнання права власності на гараж відмовити.

Скасувати арешт на гараж №73, блоку №2, гаражного кооперативу «Промінь» м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, накладений ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07.05.2015 р.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

СУДДЯ: