н/п 2-о/490/115/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Мамаєвої О.В., при секретарі - Баришніковій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Миколаївській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,-

ВСТАНОВИВ :

02 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва із заявою про встановлення факту народження дитини.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є матір'ю дитини, яка народилася у неї ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитину вона народила в м.Сімферополь, про що їй видано медичну довідку ГБУЗРКРБК ім.Семашко ОППЦ м.Сімферополь № 006980 від 13.05.2016 року.

В червні 2016 року заявник звернулась до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, проте у реєстрації їй було відмовлено. Виходячи з викладеного заявник просила суд заявлені вимоги задовольнити.

У судове засідання заявник не з'явився, представник заявника надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав просив суд задовольнити заяву з викладених підстав.

Представник заінтересованої особи судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, жодних заяв або заперечення не надали.

Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 п.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту народження. Згідно до статті 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч.1 ст.144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). Згідно з абз.2 п.18 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є:

а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9;

б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше;

в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, у разі мертвонародження.

Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_2, на підтвердження своїх доводів, заявник надала медичну довідку, серії 35 № 006980, від 13.06.2016 року, видану ГБУЗРКРБК ім.Семашко ОППЦ м.Сімферополь /а.с.4/.

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про державну реєстрацію народження дитини.

02 червня 2016 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надано письмову відмову про проведення реєстрації, мотивуючи рішення тим, що заявником для підствердження факту народження дитини пред'явлено медичне свідоцтво про народження серії 35 № 006980 від 13.05.2016 року, видане ГБУЗРКРБК ім.Семашко ОППЦ м.Сімферополь, що не є підставою для державної реєстрації народження відповідно до ст..13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.1 розділу І глави 3 Правил про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) /а.с.8/. Як вбачається з матеріалів заяви, реєстрація народження дитини в компетентних органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась з посиланням на те, що документи про народження дитини видані на тимчасово окупованій території.

Як слідує із практики Європейського суду з права людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ, як джерело права, першочерговим завданням щодо прав передбачених конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищенність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнанного на міжнародному рівні державного обговорення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканцям такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило би позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, наданий заявником документ - довідку про народження дитини видана закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначені Верховною радою України, як виняток суд бере до уваги.

Встановлення факту народження дитини заявниці необхідно для реєстрації народження її дитини в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження своєї дитини у позасудовому порядку, у зв'язку з чим заява про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.208-210, 256-259 ЦПК України, ст. 114 СК УкраїниЗаконом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Миколаївській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - задовольнити.

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в АР Крим м.Сімферополь, матір'ю якої є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя О.В. Мамаєва