Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 335/9778/15 Головуючий у 1-й інстанції Кравченко Л.Ю.
№ 22ц/778/1157/16 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОсоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районний суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзеському району, прокурор Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 3 серпня 2002 року по 29 квітня 2011 року. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач зловживає спиртними напоями та веде паразитичний образ життя. Відповідач свого часу вигнав її з дочкою з квартири за адресою: АДРЕСА_1. За час її відсутності відповідач фактично знищив квартиру та не виконує свої батьківські обов'язки. Вона має намір оселитися в м. Хімки, Російської федерації. В подальшому відповідач може претендувати на матеріальне забезпечення з боку дочки.

Позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського районний суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_6 03 серпня 2002 року одружився із ОСОБА_5, прізвище дружини «ОСОБА_5».

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2011 року шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.06.2012 року ОСОБА_5 усунуто перешкоди в користуванні квартирою 7 в будинку 10 по вул. Воз'єднання України в м. Запоріжжі та ОСОБА_6 знято з реєстрації за вищевказаною адресою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2014 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто 640 грн. аліментів щомісячно на утримання малолітньої ОСОБА_7 до досягнення повноліття.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року надано дозвіл на виїзд з України до Російської Федерації громадянці України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року разом з матір'ю, ОСОБА_5 без згоди та без супроводу батька, ОСОБА_6

Як вірно зазначив суд, позивач як на підставу для звільнення від доказування посилається, в тому числі і в апеляційній скарзі, на вказане рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Однак, у вказаному рішенні лише зазначено, що ОСОБА_6 не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини ОСОБА_7 та не цікавиться суспільним життям дитини. Такий висновок суд зробив на підставі довідок Запорізької єврейської гімназії «ОРТ-АЛЄФ» №187 від 29.03.2015 року та державного виконавця, які були надані позивачем до цього ж позову.

Факту ухилення ОСОБА_6 від виховання дитини в розумінні ч. 1 ст. 164 СК України вказаним іншим судовим рішенням не встановлено, і вказане не було предметом розгляду у тій справі, як і не доведено цього факту позивачем у даній справі.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позивач, як в позові, так і у апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 20 березня 2007 року № 3 (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно довідки №187 від 29.03.2015 року, наданої директором Запорізької єврейської гімназії «ОРТ-АЛЄФ», дитина, ОСОБА_7, навчається у зазначеній гімназії у 5-Б класі. Батько, ОСОБА_6 за період навчання доньки з першого по п'ятий клас, не цікавився її навчанням, не підтримував зв'язок з навчальним закладом, жодного разу його не відвідував.

Згідно довідки державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 27 липня 2015 року заборгованість відповідача, ОСОБА_6, по аліментам перед позивачем з 15 липня 2014 по 21 липня 2015 роки складає 7808 грн.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Орджонікідзевського району № 01-10/2681 від 02.11.2015 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_7.

При цьому у висновку вказано, що здійснювався вихід за адресою: м. Запоріжжя. АДРЕСА_2, проте встановити чи проживає відповідач або позивач з дитиною за вказаною адресою не виявилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Питання доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав розгляділося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Орджонікідзевському району 23 жовтня 2015 та 30 жовтня 2015 року. На неодноразові письмові запрошення комісії мати та батько дитини не з'явилися. Телефонний номер, зазначений в позовній заяві, знаходився поза зоною досяжності.

За результатами засідання комісія дійшла висновку про недостатність інформації, що підтверджує наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_7, передбачених ст. 164 СК України, відсутність інформації про місце перебування дитини та батьків, що призводить до неможливості з'ясування думки дитини та її батьків.

Посилання у скарзі на невмотивованість вказаного висновку є невірним, оскільки там зазначені відповідні достатні мотиви. А посилання, що орган опіки при складання висновку в листопаді 2015 року не вислухав думку неповнолітньої, яка вже на той час досягла віку 11 років, є безпідставним, оскільки в самій скарзі позивач через представника зазначила, що дитина з 1 жовтня 2015 року проживає за межами України.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Враховуючи зазначено суд вірно вказав, що позивачем не доведено ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_7 Навпаки через вивезення позивачкою дитини на постійне місце проживання за межі України, ОСОБА_6 позбавлений можливості виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги, про звільнення від доказування. Про доведеність позову, про невірне застосування законодавства, про неврахування судом всіх доказів, про невмотивованість висновку органу опіки та піклування, зводяться до переоцінки вказаних вірних висновків суду і не впливають на суть прийнятого рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районний суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: