Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2329/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Майстер І. П.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

03.11.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

за участю секретаря: Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені якої діє представник - ОСОБА_3 на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», на постанови начальника відділу державної виконавчої служби,

ВСТАНОВИЛА:

3 серпня 2016 року ОСОБА_2 в порядку ст. 383 ЦПК України звернулася до суду зі скаргою на постанови начальника відділ державної виконавчої служби, в якій просила поновити строк звернення до суду, визнати неправомірними та скасувати постанови начальника відділу державної виконавчої служби Добровеличківського районного управління юстиції Мазур Л.М. у виконавчому провадженні № 46463518 «Про скасування процесуального документа» від 4 травня 2016 року та «Про поновлення виконавчого провадження» від 4 травня 2016 року. В обґрунтування скарги зазначила, що рішення Добровеличківського суду Кіровоградської області від 6 липня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в сумі 36373 грн. 36 коп. виконане у зв'язку з чим 17 березня 2016 року виконавчі провадження закінчено. Підстав для прийняття начальником відділу ДВС Добровеличківського районного управління юстиції оскаржуваних рішень не було.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2016 року скаргу задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу державної виконавчої служби Добровеличківського районного управління юстиції Мазур Л.М. «Про поновлення виконавчого провадження» від 4 травня 2016 року ПВ №46463518 відносно боржника ОСОБА_2, в решті - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою в частині відмови у задоволені її скарги про визнання неправомірною та скасування постанови начальника відділу державної виконавчої служби Добровеличківського районного управління юстиції Мазур Л.М. від 4 травня 2016 року «Про скасування процесуального документа» у виконавчому провадженні № 46463518 заявник оскаржила її в апеляційному порядку. Просила змінити вказану ухвалу в цій частині та задовольнити її вимогу. Скаргу обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про те, що нею не надано доказів фактичного повного виконання рішення суду є необґрунтованим, спростовується наданими суду доказами. Суд не взяв до уваги та не дав належної оцінки її доводам про те, що борг було сплачено до відкриття виконавчого провадження. Та обставина, що у квитанціях про сплату у розділі «Призначення платежу» вказано кредитний договір, а не рішення суду, не має суттєвого значення. Вона вважає, що суд не забезпечив справедливий розгляд її справи.

Ухвала суду в частині визнання протиправною і скасуванні постанови начальника ВДВС Добровеличківського РУЮ Мазур Л.М. від 4 травня 2016 року про поновлення виконавчого провадження заявником не оскаржується, а тому в межах даного апеляційного провадження не переглядається.

В.о начальника Добровеличківського районного ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області - С.В. Осетрова-Литвиновська подала письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких вказує, що оскаржувана ОСОБА_2 ухвала є законною, постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу також подані ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в яких викладено міркування щодо безпідставності апеляційної скарги внаслідок неповного виконання рішення суду. Рішенням суду була стягнута заборгованість лише в розмірі та у межах вказаного в позовній заяві періоду. Оскільки кредитний договір не розірвано, а зобов'язання щодо повернення кредиту не виконані, то між сторонами продовжують існувати врегульовані договором правовідносини, а отже банк продовжував нараховувати передбачені договором платежі за користування кредитом та неустойки. Оскільки в платіжних документах платник вказав призначенням платежу - заборгованість по договору, то сплачені кошти були спрямовані на погашення поточної заборгованості, а не заборгованості, яка визначена рішенням суду.

Заявник та її представник - ОСОБА_3, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (повісток, а.с. - 191, 192), у судове засідання не з'явилися.

Заінтересована особа - відділу державної виконавчої служби Добровеличківського районного управління юстиції, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (а.с. 195), свого представника в судове засідання не направила, заявила клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням її представника у відпустці.

Ухвалою колегії суддів, постановленою на місці, в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовлено зважаючи на встановлені цивільним процесуальним законодавством строки розгляду апеляційної скарги та відсутність поважних причин незабезпечення ВДВС явки свого повноваженого представника у судове засідання.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заінтересована особа ОСОБА_4 визнав доводи апеляційної скарги. Надав суду пояснення про те, що заявник і він, як солідарний боржник, сплатили борг перед банком у повному обсязі. Заборгованість відсутня.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (стягувача у виконавчому провадженні) - Рябовол С.В. заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що заявник є боржником у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 7 липня 2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 36373,36 грн.

На підставі вказаного рішення 22 липня 2010 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист.

7 лютого 2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_2

Постановою від 17 березня 2016 року, з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Добровеличківським районним судом 22 липня 2010 № 2-267/10 у зв'язку тим, що солідарний борг сплачений повністю.

4 травня 2016 року начальником ВДВС Добровеличківського РУЮ Мазур Л.М. прийнято постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження від 17 березня 2016 року по примусовому виконанню виконавчого листа від 22 липня 2010 року № 2-267/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу.

Крім того винесено постанову про поновлення виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_2

Рішення, які оскаржуються заявником до суду обґрунтовано тим, що стягнено недостатню суму коштів для повного виконання рішення.

Судом першої інстанції в судовому засіданні оглянуто надані заявником квитанції та банківські виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 за період із 28 липня 2010 року по 5 липня 2012 року, згідно яких ОСОБА_4 до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Добровеичківського районного суду сплачено кошти на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме:

квитанції ПАТ КБ "Приватбанк" від 25 лютого 2010 на суму на суму 400 грн., від 25. Серпня 2010 на суму 200 грн., від 26 жовтня 2010 на суму 1200 грн., від 24 вересня 2010 на суму 550 грн., від 30 серпня 2010 на суму 1000 грн., від 23 грудня 2010 на суму 1100 грн., від 24 листопада 2010 на суму 1000 грн., від 28 лютого 2011 на суму 450 грн., від 31 січня 2011 року на суму 1000 грн., від 5 січня 2011 року на суму 400 грн., від 25 березня 2011 на суму 550 грн., від 20 червня 2011 року на суму 800 грн., від 30 травня 2011 року на суму 500 грн., від 20 травня 2011 року на суму 300 грн., від 21 липня 2011 року на суму 1500 грн., від 21 липня 2011 року на суму 250 грн., від 30 червня 2011 року на суму 1500 грн., від 2 серпня 2011 року на суму 450 грн.;

квитанції ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 16 березня 2011 на суму 400 грн., від 16 квітня 2011 на суму 300 грн., від 29 квітня 2011 року на суму 800 грн., від 10 травня 2011 на суму 200 грн., від 23 серпня 2011 року на суму 850 гривень.

Загальна сума сплачених коштів згідно зазначених квитанцій складає 15700 гривень.

Також у зазначених квитанція у розділі «Призначення платежу» зазначено: «Погашення по кредитному договору №03/SFG8-08 від 27.08.08».

Отримані ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти направлялись на погашення поточної заборгованості за кредитним договором №03/SFG8-08 від 27 серпня 2008 року.

Також судом встановлено, що в матеріалах справи наявні квитанції № 2 від 9 листопада 2011 року на суму 200 гривень, від 21 грудня 2011 року на суму 200 грн., від 18 січня 2012 року на суму 300 грн., № 981300.114.1 від 4 липня 2012 року на суму 200 грн., згідно яких ОСОБА_4 сплачено на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та зазначено призначення платежу - «Погашення заборгованості згідно рішення суду».

Сплачені таким чином кошти зараховані ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рахунок виконання рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 7 липня 2010 року в загальному розмірі 900 гривень.

Правильність встановлення судом цих обставин заявником не оспорюється.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної у цій справі постанови начальника ВДВС Добровеличківського РУЮ Мазур Л.М. від 4 травня 2016 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 17 березня 2016 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що внаслідок ухвалення Добровеличківсьим районним судом Кіровоградської області рішення від 7 липня 2010 року та у зв'язку з неповерненням позичальником та поручителем всієї суми кредиту, відповідно до ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, зобов'язання боржників не припинилися, а тому банк продовжував нараховувати плату за користування кредитом та інші платежі, передбачені кредитним договором від 27 серпня 2008 року № 83/SFG8-08-08, який укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4

Отже виниклі на підставі кредитного договору правовідносини не припинялись.

Сплачуючи добровільно (до відкриття виконавчого провадження) існуючу заборгованість, боржник самостійно визначав призначення платежу, зокрема в одних випадках він вказував, що кошти сплачуються за договором, а в інших - на виконання рішення суду.

Згідно наданої банком начальнику ВДВС Добровеличківського РУЮ Мазур Л.М. інформації (а.с. 131), до відкриття виконавчого провадження боржником ОСОБА_4 сплачені кошти на виконання поточних зобов'язань перед банком на підставі договору, а частина (в сумі лише 900 грн.) на виконання рішення суду, згідно призначення платежу, яке вказане в платіжних документах.

При цьому боржники не оспорювали правомірність дій банку по обслуговуванню кредитної заборгованості, а державний виконавець не наділений повноваженнями здійснювати перевірку і давати оцінку таким діям банку.

Таким чином на підставі заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та наданих боржниками платіжних документів начальник ВДВС Добровеличківського РУЮ Мазур Л.М. встановила факт неповного виконання рішення Добровеличківсьим районним судом Кіровоградської області рішення від 7 липня 2010 року, а отже і відсутність передбачених п. 8 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для закриття виконавчого провадження.

За таких обставин постанова від 17 березня 2016 року про закінчення виконавчого провадження суперечить Закону.

Аналіз змісту ст. ст. 1, 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом.

Встановивши, що начальником ВДВС Добровеличківського РУЮ Мазур Л.М. скасовано постанову від 17 березня 2016 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю достатніх та переконливих доказів фактичного виконання рішення суду, суд обґрунтовано відмовив у задоволені скарги заявника в цій частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування; скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що підстав для задоволення вимог апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2016 року в частині відмови у визнанні неправомірною та скасуванні постанови начальника відділу державної виконавчої служби Добровеличківського районного управління юстиції Мазур Людмили Миколаївни «Про скасування процесуального документу» від 4 травня 2016 року у виконавчому провадженні № 46463518 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: