Номер провадження: 22-ц/785/1155/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 1), в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно по 1/3 частині з усіх доходів відповідача до досягнення дочкою повноліття, тобто до 17.04.2031 року, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дочки, вона вимушена самостійно її виховувати.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, позивачка вимоги підтримала, просила їх задовольнити. ОСОБА_4 предявлені позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення з нього 1/4 частини всіх його доходів, посилаючись на те, що він на даний час працює міліціонером в ОМУ ГУМВС України в Одеській області та приблизно отримує 2 500 гривень заробітної плати, щомісячно.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, (ІПН-) аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_4, однак не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2015року, до досягнення ОСОБА_5 повноліття, а саме до 17.04.2031 року. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, (ІПН-) на користь держави (ГУДКУ в Одеській області (Суворовський р-н м. Одеси) код отримувача 37607526 ГУДКУ в Одеській області МФО 828011 № доходного рахунку щодо сплати судового збору 0009, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу 22030001:050 «Судовий збір», Суворовський р/с ЄДРПОУ суду 05482067), судовий збір в розмірі 487,20 гривень. В частині стягнення аліментів допущено негайне виконання рішення у межах суми за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду від 09.12.2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідачем рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні позивачка підтримала апеляційну скаргу. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони по справі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження, виданого на підставі а/з № 3703 від 26.04.2013 року, складеного у відділі ДРАЦС у м. Одесі РС ОМУЮ. Сторони по справі проживають окремо. ОСОБА_6 на даний час проживає разом з матірю та знаходиться на повному її утриманні.

Відповідач на даний час працює на посаді міліціонера в ОМУ ГУМВС України в Одеській області та його середня заробітна плата, за мінусом обовязкових податків, щомісяця, складає 2 500 гривень. Зі слів позивачки вона працює не офіційно.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01.09.2015 року складає 1 167 гривень.

Як встановлено судом, відповідач є працездатною особою, немає будь-яких вад здоровя, на своєму утриманні немає інших осіб.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги прожитковий мінімум встановлений законом для дитини відповідного віку, виходячи з того, що дитина перебуває на повному утриманні позивачки, а також обоюдний обовязок батьків утримувати свою дитину, суд першої інстанції вважав, що предявлені позовні вимоги повинні бути задоволені частково, шляхом стягнення з відповідача 1/4 частини всіх його доходів. На думку суду, визначений судом розмір аліментів зможе утримувати дитини на належному мінімальному рівні, що безпосередньо буде відповідати її інтересам. Такий розмір аліментів не завдасть істотної шкоди відповідачу, який є працездатним та має добрий стан здоровя.

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 64, 209, 212-215, 218, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, частково задовольнив позов ОСОБА_3 та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідача на користь держави судовий збір.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, задовольнивши частково позовні вимоги позивачки.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки, згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника чи одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а. с. 3-4), яка проживає з позивачкою, що не заперечується відповідачем, та перебуває на її утриманні.

Відповідач має постійне місце роботи та має регулярний, а не мінливий дохід (а. с. 19), що також не заперечується відповідачем.

За таких обставин, судова колегія вважає, що розмір аліментів може бути визначений у частці від доходу відповідача.

Також судова колегія погоджується з розміром аліментів визначених судом першої інстанції з урахуванням обставин, які враховувалися судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, передбачених ст. 182 СК України та доказів наданих сторонами на підтвердження чи спростування цих обставин, в звязку з чим судом першої інстанції частково задоволено позов позивачки, що не позбавляє сторони в подальшому відповідно до ст. 192 СК України при наявності підстав ставити питання в судовому порядку про зміну розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд незаконно визначив розмір аліментів лише в 1/4 частині з усіх видів доходу відповідача, що в гривневому еквіваленті складає 625 грн. та вказана сума є недостатньою для утримання малолітньої доньки, судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, судом першої інстанції розмір аліментів визначено з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, та доказів наданих сторонами, з урахуванням доходів відповідача, підтверджених відповідними доказами по справі.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків (ст. 180 СК України). В судовому засіданні в суді першої інстанції позивачка пояснила, що її доходи складають 2 000 - 3 000 грн. на місяць.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи позивачки стосовно того, що на даний час розмір заробітної плати відповідача збільшився. Оскільки, ці доводи не спростовують висновки суду першої інстанції, яким досліджувалися докази, в тому числі щодо розміру заробітної плати, на момент розгляду справи. Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що так як аліменти стягнуті в частці від доходу відповідача, то із збільшенням розміру заробітної плати відповідача, збільшується і розмір аліментів в гривневому еквіваленті. Проте, відповідно до ст. 192 СК України за наявності підстав позивачка може ставити питання в судовому порядку про зміну розміру аліментів.

Таким чином, враховуючи наведене, надані докази, доводи апеляційної скарги, з урахуванням встановлених обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_7

ОСОБА_2