ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/725/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - Відповідач 1, ОСОБА_3.), ОСОБА_4 (далі - Відповідач 2, ОСОБА_4.) про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01.07.2014 року між ним та ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки АДРЕСА_1, садове товариство «Придніпровський-2». На вищезазначеній земельній ділянці знаходився садовий будинок. Оскільки він проживав за іншою адресою, то дозволив на підставі усної домовленості проживати у даному садовому будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, протягом строку, що був відведений для укладення основного договору купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки. Незважаючи на те, що відведений строк на укладення основного договору закінчився в 16 годин 00 хвилин 20.01.2015 року, відповідно до Договору про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу 2/3 частки у праві власності на земельну ділянку від 29.12.2014 року і основний договір не був укладений, відповідачі продовжують проживати в садовому будинку без наявних на те правових підстав. Враховуючи вищевикладене, звернувся до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просив суд усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 з садового будинку.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.08.2015 року суддею Сирбул О.Ф. відкрито провадження у цивільній справі.

У зв'язку із закінченням п'ятирічного строку повноважень судді Сирбул О.Ф. 14.03. 2016 року в порядку ст. 11-1 ЦПК України справа № 753/13464/15 передана у провадження судді Лужецької О.Р.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2016 року суддею Лужецькою О.Р. прийнято справу до свого продовження.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 з садового будинку. Зокрема, ОСОБА_2 пояснив, що 20.06.2014 року йому зателефонував ОСОБА_4 і запропонував зустрітися. На зустрічі відповідачі повідомили, що продають свою квартиру на Печерську і запропонували йому продати їм його садовий будинок. ОСОБА_2 пояснив, що немає документів на садовий будинок і договір не може бути укладено, на що ОСОБА_4 запропонував укласти попередній договір. 01.07.2014 року було укладено попередній договір купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки. ОСОБА_3 передала йому 582 500 грн. на підтвердження вказаного зобов'язання і сторони домовились, що основний договір буде укладено до 31.12.2014 року. 27.12.2014 року прийшли до нотаріуса. Спочатку треба було повернути кошти в розмірі 582 500 грн., а потім укласти договір купівлі - продажу земельної ділянки і договір купівлі-продажу садового будинку. Але це не влаштувало ОСОБА_3, вони посварились і розійшлись. 29.12.2014 року йому зателефонував ОСОБА_4 і запропонував продовжити строк попереднього договору до 20.01.2014 року, що і було зроблено. 20.01.2015 року ОСОБА_2 повідомив відповідачів, що готовий укласти основний договір, проте ОСОБА_3 попросила відстрочити підписання договору, оскільки не вистачало коштів. Тому він, дочекавшись 16 години 00 хвилин звернувся на головпоштамт та направив повідомлення нотаріусу про те, що відповідачі відмовились від укладання основного договору. Зауважив, що з цього часу відповідачі живуть у спірному будинку без достатніх правових підстав, тому просив суд позов задовольнити.

В судове засідання, призначене на 28.09.2016 року відповідачі не з'явились, повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, садове товариство «Придніпровський-2», кадастровий номер НОМЕР_1 та садового будинку АДРЕСА_1 садове товариство «Придніпровський-2», що підтверджується копією свідоцтва про право власності.

01.07.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки, відповідно до умов якого сторони домовились на умовах, встановлених цим договором у строк до 31.12.2014 року укласти договір купівлі-продажу 2/3 частки ЗД - Основний договір, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язується передати у власність ОСОБА_3, а ОСОБА_3 зобов'язується прийняти у власність і оплатити нерухоме майно, що складається з 2/3 частки земельної ділянки, що становить площу 0,022 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення садівництва.

На земельній ділянці АДРЕСА_1 розташований садовий будинок № 35-А.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вселились у спірний будинок з його дозволу на відповідний строк (до укладення основного договору).

29.12.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу 2/3 частки у праві власності на земельну ділянку, відповідно до умов якого сторони зобов'язались у строк не пізніше 16 годин 00 хвилин 20 січня 2015 року укласти договір купівлі-продажу (Основний договір).

З матеріалів справи вбачається та підтверджено в судовому засіданні ОСОБА_2, що 20.01.2015 року основний договір укладений не був, про що був повідомлений приватний нотаріус Волошенок Л.О. та ОСОБА_3

Разом з тим, позивач пояснив, що незважаючи на те, що основний договір укладений не був, відповідачі продовжують проживати в спірному садовому будинку без належних на те правових підстав - договір найму, оренди тощо між сторонами не укладався. Крім того, оплату за користування майном відповідачі не здійснюють та відмовляються знятися з реєстраційного обліку.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вселились у спірний будинок з дозволу ОСОБА_2 на відповідний строк - до укладення основного договору. Проте, як встановлено судом, самостійного права на садовий будинок АДРЕСА_1 на підставах, передбачених законом (найм, оренда,тощо) відповідачі не набули, але, продовжують проживати в спірному садовому будинку без належних на те правових підстав, тримають свої особисті речі та відмовляються знятися з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим позивач, маючи у власності спірну земельну ділянку та садовий будинок, проживати у ньому не має змоги.

Разом з тим, частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України (далі по тексту - ЖК України), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Таким чином, враховуючи те, що позивач є власником садового будинку №35-А, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Садова 192, (садове товариство «Придніпровський-2»), а відповідачі вселилися до нього та проживають, чим порушують його права на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про усунення перешкод позивачу у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів зі спірного будинку.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 41 Конституції України ст.ст. 16, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 з садового будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 121,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА