У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частки,

в с т а н о в и в :

У 2015 році ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що з 24 жовтня 1998 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2015 року. Під час шлюбу сторонами спільно, на ім'я відповідача, було придбано автомобіль Dodge Caliber 2006 року випуску держномер НОМЕР_1.

Просив суд визнати вказане майно спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частки вартості автомобіля у розмірі 112 500,00 грн, після чого припинити право спільної сумісної власності.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_2 транспортний засіб марки Dodge Caliber, 2006 року випуску , держномер НОМЕР_1. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Задовольняючи частково позов, в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 1/2 частки вартості автомобіля, суди попередніх інстанцій, з урахуванням вимог ст. 71 СК України, виходили з того, що сторони не досягли згоди щодо поділу автомобіля, який є неподільним майном, а також з того, що суду не було надано допустимих доказів дійсної вартості спірного автомобіля. Крім того, правом заявити клопотання про призначення експертизи позивач не скористався, а тому суди виходили з відсутності правових підстав щодо стягнення з одного співвласника на користь другого заявленої грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В.Кадєтова