Справа № 548/1744/16-ц
Провадження № 2/548/945/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2016 р. м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Клюшник») С.А. є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище «Медведь») ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтва про її народження ОСОБА_5 IV-УР № 571371, свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ОСОБА_5 ХІ-ВЛ № 547297, свідоцтва про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ОСОБА_5 ІІІ-УР № 786990.

Батьками позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище «Медведь») В.Ф. було придбано житловий будинок, розташований за адресою: м. Хорол, вул. Лука, 7.

Право спільної сумісної власності на вказаний будинок підтверджується договором купівлі-продажу, що посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори 01 квітня 1961 року за реєстровим № 912. Право власності зареєстровано і записано у реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 1458 Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 24.09.1957 року, вулиця Лука перейменована у вулицю Леуцького, а житловий будинок № 5 по вул. Леуцького в м. Хорол є бувшим будинком № 7 по вул. Лука (довідка виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 1764 від 28.04.2016 року, довідка КП «Лубенське МБТІ» № 128-Т від 07.06.2016 року).

Згідно з ч. 2 ст. 112 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року), який був чинний на час набуття права власності на будинок, майно може належати на праві спільної часткової або спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 22, оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до п. 12 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370 ЦК України, ч.2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Зважаючи на відсутність доказів про те, що участь когось зі співвласників будинку № 5 по вул. Леуцького у м. Хорол Полтавської області у його надбанні була більшою або меншою, а також відсутність домовленості між ними щодо розміру їхніх часток у праві спільної сумісної власності, відсутність рішення суду із цього приводу, позивачка вважає, що частка кожного з них, а саме: її матері ОСОБА_8 та батька ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на будинок становить по 1/2.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила суд провести розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Полтавської області в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у відсутність представника міськради, вказуючи, що при вирішенні справи ОСОБА_2 міська рада покладається на розсуд суду.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Клюшник») С.А. є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище «Медведь») ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтва про її народження ОСОБА_5 IV-УР № 571371, свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ОСОБА_5 ХІ-ВЛ № 547297, свідоцтва про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ОСОБА_5 ІІІ-УР № 786990.

Батьками позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище «Медведь») В.Ф. було придбано житловий будинок, розташований за адресою: м. Хорол, вул. Лука, 7.

Право спільної сумісної власності на вказаний будинок підтверджується договором купівлі-продажу, що посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори 01 квітня 1961 року за реєстровим № 912. Право власності зареєстровано і записано у реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 1458 Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 24.09.1957 року, вулиця Лука перейменована у вулицю Леуцького, а житловий будинок № 5 по вул. Леуцького в м. Хорол є бувшим будинком № 7 по вул. Лука (довідка виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 1764 від 28.04.2016 року, довідка КП «Лубенське МБТІ» № 128-Т від 07.06.2016 року).

Згідно з ч. 2 ст. 112 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року), який був чинний на час набуття права власності на будинок, майно може належати на праві спільної часткової або спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 22, оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до п. 12 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370 ЦК України, ч.2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Судом також встановлено, що зважаючи на відсутність доказів про те, що участь когось зі співвласників будинку № 5 по вул. Леуцького у м. Хорол Полтавської області у його надбанні була більшою або меншою, а також відсутність домовленості між ними щодо розміру їхніх часток у праві спільної сумісної власності, відсутність рішення суду із цього приводу, позивачка вважає, що частка кожного з них, а саме: її матері ОСОБА_8 та батька ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на будинок становить по 1/2.

Судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 27 вересня 1985 року державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованому в реєстрі за № 1705, ОСОБА_8 на випадок своєї смерті заповідала належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться в м. Хорол по вул. Леуцького № 5 та грошовий вклад з належними процентами по рахунку № 06149 в державній трудовій ощадній касі № 3108 м. Хорола, дочці ОСОБА_1 повністю.

ОСОБА_8 померла 28 липня 1986 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть ОСОБА_10 ІІ-КЕ № 360276.

З довідки виконкому ОСОБА_2 міської ради Полтавської області № 3769 від 12 липня 2016 року слідує, що ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 28.07.1965 року до дня смерті 28.07.1986 року. Спільно з нею на день смерті були зареєстровані: чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом встановлено, що враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_8 разом з нею проживала й була зареєстрована позивачка, її донька (водночас, спадкоємець за заповітом), ОСОБА_1 , та з огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року) - фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Частиною 2 статті 548 ЦК УРСР визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді належної їй 1/2 частки вищевказаного будинку. У передбачений законом 6-місячний термін відповідно до ст.ст.548-549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) дочка та спадкоємець за заповітом померлої ОСОБА_11 фактично прийняла спадщину на належну померлій матері частку будинку, вступивши в управління і володіння спадковим майном, так як постійно на день її смерті проживала з померлою і була зареєстрована в даному будинку.

22 січня 1997 року у м. Хорол Полтавської області помер батько позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть ОСОБА_10 І-КЕ № 1 13518.

Згідно заповіту, посвідченого 24 березня 1986 року державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованому в реєстрі за № 462, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідав належну йому частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться в м. Хорол по вул. Леуцького № 5 дочці ОСОБА_1 повністю.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його спадкове майно, зокрема: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в м. Хорол по вул. Леуцького, 5 Полтавської області.

Статтею 524 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Судом встановлено, що відповідно до сг. 534 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року) позивачка ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за заповітом померлого 22 січня 1997 року ОСОБА_3 на конкретно визначене майно - 1/2 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться в м. Хорол по вул. Леуцького № 5.

З довідки виконкому ОСОБА_2 міської ради Полтавської області № 1765 від 28 квітня 2016 року слідує, що ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24.06.1996 року до дня смерті 22.01.1997 року.

Спільно з ним на день смерті були зареєстровані: зять ОСОБА_6 та донька ОСОБА_1

Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_3 разом з ним проживала й була зареєстрована позивачка його донька - спадкоємець за заповітом, ОСОБА_1, та з огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року) - фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до повідомлення ОСОБА_2 державної нотаріальної контори № 1780/01-16 від 02.11.2016 року, оскільки померлий 22.01.1997 року ОСОБА_3, останнім місцем проживання якого було: м. Хорол, вул. Леуцького, 5, на момент смерті мешкав разом із донькою ОСОБА_1, щодо останньої поширюється дія ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини (фактичне прийняття спадщини).

12.07.1997 року у ОСОБА_2 державній нотаріальній конторі на майно ОСОБА_3 було відкрито спадкову справу № 254 за 1997 рік. Вказана спадкова справа відкрита на підставі заяви ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, про прийняття спадщини. У її заяві вказано ступінь родинних зв'язків - дочка спадкодавця. У цій же заяві ОСОБА_12 вказала, що у спадкодавця є ще одна дочка. 06.11.2001 року позивачкою ОСОБА_1, у дану спадкову справу було подано заяву про прийтяння спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на автомобіль. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Штомпелівської сільської ради 18.01.1997 року за реєстровим № 2, ОСОБА_3 заповів позивачці конкретно визначене майно - автомобіль. 06.11 2001 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий автомобіль. Спадкова справа № 254 за 1997 рік знаходиться на зберіганні у Полтавському обласному нотаріальному архіві.

Позивачкою нотаріусу представлено заповіт ОСОБА_3, посвідчений 24.03.1986 року державним нотаріусом ОСОБА_2 ДНК ОСОБА_9 за реєстровим № 462. За цим заповітом, складеним на конкретне майно, ОСОБА_3 повністю заповів позивачці належну йому частку житлового будинку з відповідною часткою господарським будівель, розташованого за адресою: м. Хорол, вул. Леуцького, 5 Полтавської області. Відповідно до цього заповіту, позивачка ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за заповітом, що має право на спадкування вищевказаного майна.

Мати позивачки ОСОБА_8 померла 28.07.1986 року, останнім місцем її проживання було: м. Хорол, вул. Леуцького, 5 Полтавської області. На час її смерті за цією ж адресою проживали: чоловік спадкодавця - ОСОБА_3 та позивачка дочка спадкодавця, ОСОБА_1 Спадкова справа на майно ОСОБА_8 не відкривалась, що свідчить про те, що заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини ні позивачка, ні ОСОБА_13 до нотаріальної контори не подали. ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений 27.09.1985 року державним нотаріусом ОСОБА_2 ДНК ОСОБА_9 за реєстровим № 1705, за яким тільки позивачці заповіла належну їй частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: м. Хорол, вул. Леуцького, 5 Полтавської області та грошовий вклад в Державній трудовій ощадній касі. Щодо позивачки поширюється дія ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (фактичне прийняття спадщини).

Судом встановлено, що державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу (договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 ДНК у 1961 році), який би підтверджував право власності на нього спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та роз'яснено право на звернення до суду для вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Таким чином, у звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто Договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори 01.04.1961 року за реєстровим № 912, втрачений, що доводиться оголошенням в газеті «Вісті Хорольщини» № 43 (11305) від 07 жовтня 2016 року, позивачка не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку.

Відповідно до довідки КП «Лубенське МБТІ» № 128-Т від 07.06.2016 року, станом на 29.12.2012 року житловий будинок за адресою: м. Хорол, вул. Леуцького, 5 зареєстрований за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 ДНК 01.04.1961 року за реєстровим № 912 та зареєстровано 07.04.1961 року в КП «Лубенське МБТІ» в реєстровій книзі № 5 за реєстровим № 1458.

Відповідно до інформаційної довідки від 07.06.2016 року, виданої КП «Лубенське МБТІ» та технічного паспорту на вищевказане нерухоме майно, до його складу належать: житловий будинок «А-2», загальною площею 273,2 кв.м., житловою площею 195,1 кв.м., погріб під «А-2», сарай «Б», гараж «Г», погріб "Д", гараж «Е», навіс «Ж», колодязь № 2, вигрібна яма № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, ворота № 6. Вартість вказаного домоволодіння становить 598 870 гривень.

Згідно з приміткою, фактів самочинного будівництва та перепланування не виявлено. Розірбрано сарай. Житловий будинок переобладнано під сарай «Б» згідно виписки з протоколу № 14 засідання виконавчого комітету ОСОБА_2 міської Ради від 12.06.1961 року. Житловий будинок «А-2» згідно виписки з протоколу № 14 засідання виконкому ОСОБА_2 міської ради від 12.06.1961 року та наказу № 2 від 08.01.2013 року не відноситься до самочинного будівництва. Погріб під «А-2», гараж «Г», погріб «Д», гараж «Е», навіс «Ж», колодязь № 2, вигрібна яма № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, ворота № 6 згідно наказу № 2 від 08.01.2013 року не відносяться до самочинного будівництва. Житловий будинок № 5 по вул. Леуцького в м. Хорол - бувший № 7 по вул. Лука (рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської Ради від 24.09.1957 року).

Вказаний будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, Державний акт на прво власності на землю не виготовлявся, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно (довідка відділу Держгеокадасгру у ОСОБА_2 районі № 01-16-22/2525 від 19.07.2016 року).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги, що спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини в порядку, передбаченому ст. 1277 Цивільного кодексу України, а також може перейти у власність територіальної громади, в даному випадку ОСОБА_2 міської ради Полтавської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,- слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 10, 60, 61, 88, 174, 213-215, 218, 292, 294 ЦПК України, керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1220, 1233, 1234, 1268 ЦК України, ст. ст. 534, 549 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 року, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом майна померлої 28 липня 1986 року матері ОСОБА_8, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що складається з: житловий будинок «А-2», загальною площею 273,2 кв.м., житловою площею 195,1 кв.м., погріб під «А-2», сарай «Б», гараж «Г», погріб "Д", гараж «Е», навіс «Ж», колодязь № 2, вигрібна яма № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, ворота № 6, який розташований за адресою: м. Хорол, вул. Леуцького,5 Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом майна померлого 22 січня 1997 року батька ОСОБА_3, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що складається з: житловий будинок «А-2», загальною площею 273,2 кв.м., житловою площею 195,1 кв.м., погріб під «А-2», сарай «Б», гараж «Г», погріб "Д", гараж «Е», навіс «Ж», колодязь № 2, вигрібна яма № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, ворота № 6, який розташований за адресою: м. Хорол, вул. Леуцького,5 Полтавської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Н.С. Миркушіна