Справа № 629/350/16-ц
Номер провадження 2-о/629/19/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Соколенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області про встановлення факту народження дитини, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те, що вона 02 липня 2015 року народила дитину в пологовому будинку обласної лікарні ім. М.О. Семашка м. Сімферополь Автономної Республіки Крим та їй було видано медичне свідоцтво про народження серії 35 № 006331 від 02.07.2015 року на підставі якого була проведена реєстрація народження Алуштинським міським відділом РАЦС та видано свідоцтво про народження серії І-АЯ № 594537 за законодавством Російської Федерації, яке відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» є недійсним і не створює правових наслідків. На даний час заявник проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та звернулася до заінтересованої особи з заявою про проведення державної реєстрації народження дитини, але їй в цьому було відмовлено в звязку з відсутністю документу закладу охорони здоровя, що підтверджує факт народження дитини. В звязку з чим просить встановити факт народження нею дитини жіночої статі від 02.07.2015 року у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, але надала суду письмові пояснення щодо заявлених вимог, проти встановлення факту народження дитини не заперечувала, розгляд справи просила провести у їх відсутності.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з наданої заявником копії медичного свідоцтва про народження, виданого 02.07.2015 року серія 35 № 006331 заявник ОСОБА_1 народила дитину дівчинку, місце народження м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії І-АЯ № 594537, виданого Алуштинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 18.07.2015 року вбачається, що батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Дане свідоцтво було отримано заявником, для того, щоб виїхати з тимчасово окупованої території.

Після прибуття на місце свого постійного проживання, ОСОБА_1 звернулася до відділу РАЦС по Лозівському району із заявою про реєстрацію народження на території України своєї дитини, яка народилася у м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим 02 липня 2015 року. Однак, їй було відмовлено у реєстрації та рекомендовано звернутись до суду. Відмова мотивована положеннями ст. 9 Закону України ««Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» згідно яких, будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. Тому на підставі наданих документів державна реєстрація народження дитини неможлива.

Так, згідно з п.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, свідоцтво про народження дитини, видане Алуштинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 18.07.2015 року та медичне свідоцтво про народження серії 35 № 006331, видане 02.07.2015 року є недійсними і не створюють правових наслідків.

Таким чином, судом встановлено, що не реєстрація народження дитини на території України позбавляє заявника, яка є громадянкою України, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Згідно заяви заявника - наданої суду, медичне свідоцтво про народження видане в Криму затвердженої форми медичного закладу РФ, оскільки територія Автономної Республіки Крим тимчасово окупована та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р., на теперішній час не використовується, отже така довідка не може бути використана заявником для реєстрації дитини на території України.

Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження малолітньої дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянкою України як особа, обидва батьки якої на момент її народження є громадянами України.

Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту народження нею дитини жіночої статі 02 липня 2015 року.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження дитини, дівчинки Марії, 02 липня 2015 року в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію факту народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України.

В зв'язку з чим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

В зв'язку з чим, визначення імені дитини, її прізвища та по-батькові буде здійснюватися заявником при реєстрації дитини в органах РАЦС, а не судовим рішенням.

Встановлення цього факту тягне для заявника юридичні наслідки, а саме отримання свідоцтва про народження дитини.

Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту народження дитини.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 11, 60, 212, 213, 214-215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт народження у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Крим, вул. Сонячна, б. 3, кв. 11, дитини жіночої статі від 02 липня 2015 року в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах РАЦС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.А. Смірнова