Справа №203/2817/16-ц
Провадження №2/0203/1055/2016
08.11.2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
14 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2013 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 23 000,00 грн., зобовязавшись повернути їх до 01.07.2014 року Відповідач не виконує свої зобовязання за укладеним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 40 093,41 грн. з урахуванням 3% річних, інфляційних та витрат на правову допомогу (а.с.а.с. 2, 3).
У судовому засіданні позивач позов підтримав.
Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що 10.11.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві у позику 23 000,00 грн. строком до 01.07.2014 року.
На підтвердження передачі коштів відповідач склав розписку (а.с. 4).
Дотепер відповідач борг не повернув.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини.
Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності з абзацом 1 частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором.
За укладеним договором позики позивач передав відповідачеві 23 000,00 грн., про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні статті 1046 ЦК, було укладено.
За правилами частини 1 статті 1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно зі статтею 625 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.
Як вбачається зі змісту укладеного договору, до нього не були включені положення про розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобовязання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних обґрунтована й підлягає задоволенню.
Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобовязань складає 1 338,41 грн. відповідно до наступного розрахунку:
(23 000,00 х 3 % ? 365) х 708 = 1 338,41, де:
- 23 000,00 сума позики;
- 365 кількість днів у році;
- 708 кількість календарних днів від 02.07.2014 року по 08.06.2016 року.
Сума інфляційних за несвоєчасне виконання обовязків складає 15 755,00 грн. відповідно до наступного розрахунку:
(100,4/100 х 100,8/100 х 102,9/100 х 102,4/100 х 101,9/100 х 103,0/100 х 143,3/100 х 104,9/100 х 23 000,00) 23 000,00 = 15 755,00, де:
- 100,4 індекс інфляції у липні 2014 році;
- 100,8 індекс інфляції у серпні 2014 році;
- 102,9 індекс інфляції у вересні 2014 році;
- 102,4 індекс інфляції у жовтні 2014 році;
- 101,9 індекс інфляції у листопаді 2014 року;
- 103,0 індекс інфляції у грудні 2014 року;
- 143,3 індекс інфляції наростаючим підсумком 2015 року;
- 104,9 індекс інфляції наростаючим підсумком у період від січні по червень 2016 року;
- 23 000,00 сума позики.
У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат у сумі 551,20 грн. (а.с. 1).
Керуючись статтями 4 11, 15, 18, 57 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212 215, 218, 224 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість за договором позики від 10 листопада 2013 року в сумі 40 193,41 грн. (три відсотки річних у сумі 1 338,41 грн., інфляційні в сумі 15 755,00 грн.), компенсацію судових витрат у сумі 551,20 грн., разом 40 644,61 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляційному порядку.
Повний текст заочного рішення складено 10 листопада 2016 року.
Суддя М.О. Католікян