У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що після смерті його батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, йому стало відомо про наявність заповіту на ім'я внучки ОСОБА_5, складеного батьком

25 січня 2007 року. Позивач зазначав, що підпис батька у заповіті підроблений.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати заповіт від 25 січня 2007 року, складений в с. Копіївка, Тульчинського району, Вінницької області від імені ОСОБА_6 недійсним.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив з безпідставності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не доведено обставин та не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтвердили факт підроблення підпису ОСОБА_6 на оспорюваному заповіті, що б свідчило про відсутність волевиявлення заповідача при його складанні.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав для висновку, що судами були допущені порушення норм процесуального права чи не правильно застосована норма матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович