Справа № 346/4137/15-ц
Провадження № 22-ц/779/514/2016
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.

секретаря Драганчук У.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

03.09.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0805/0908/55-001, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 26 000 доларів США з розрахунку 12,5% річних за користування кредитом на строк з 30.09.2008 року по 28.09.2018 року.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 30.09.2008 року між сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у іпотеку банку належну йому двохкімнатну квартиру №2, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 32,8 кв.м, яка знаходиться у м. Коломия, пр. Грушевського, 65, Івано-Франківської області.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях та набуває право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Оскільки відповідач взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконує, то станом на 28.07.2015 року за ним наявна заборгованість в розмірі 389 525,18 грн., з яких тіло кредиту - 347 789,53 грн., відсотки 41 735,65 грн.

Тому в рахунок погашення зазначеної заборгованості за кредитним договором позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме належну ОСОБА_3 двохкімнатну квартиру №2, яка знаходиться у м. Коломия, пр. Грушевського, 65, Івано-Франківської області, шляхом передачі права власності на вказану квартиру ПАТ «Дельта Банк», та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на зазначену квартиру.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що висновок суду про те, що до ПАТ «Дельта Банк» не перейшло право вимоги за іпотечним договором від 30.09.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, оскільки ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» додатково не уклали договір відступлення права вимоги іпотекодержателя за відповідним договором іпотеки та не зареєстрували відомості про таке відступлення у встановленому законом порядку, не ґрунтується на матеріалах справи. В справі містяться дані про те, що правочин щодо передачі позивачу права вимоги до відповідача, в тому числі і за договорами забезпечення, нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №№1306, 1307, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 513 ЦК України.

З наведених підстав апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити в повному обсязі.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України, ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» додатково не уклали договір відступлення права вимоги іпотекодержателя за відповідним договором іпотеки, не зареєстрували відомості про таке відступлення у встановленому законом порядку, тому у відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» до ПАТ «Дельта Банк» не перейшло право вимоги за договором забезпечення, укладеним ТОВ «Сведбанк» з відповідачем ОСОБА_3

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно положень ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Вказана норма кореспондується з приписами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 3 вказаної статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0805/0908/55-001, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 26 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,50% річних за весь час фактичного користування кредитом та кінцевим терміном погашення кредиту 28.09.2018 року (а.с. 6-14).

В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між сторонами 30.09.2008 року був укладений договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у іпотеку банку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру №2, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 32,8 кв.м, яка знаходиться у м. Коломия, пр. Грушевського, 65, Івано-Франківської області, та належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування квартири, посвідченого 24.12.2004 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим №2-3271 (а.с. 15-18).

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Сведбанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях та набув право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 28-34).

Згідно витягу з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 року (а.с. 35), ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором №0805/0908/55-001 від 30.09.2008 року та договором іпотеки від 30.09.2008 року, укладеними між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк». Загальна сума права вимоги, що відступається, згідно вказаного витягу становить 20 531,45 долар США.

Відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» від 28.07.2015 року загальна заборгованість відповідача ОСОБА_3 станом на 28.07.2015 року складає 389 525,18 грн. (а.с. 19).

Відповідачем вказана сума заборгованості не спростована.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Такого порядку дотримано сторонами правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 28-34) Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідчений 25.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №№1306, 1307. Згідно п. 1.1. даного Договору купівлі-продажу прав вимоги сторони визначили, що «права вимоги» означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, окрім права продавця на договірне списання коштів з рахунків позичальників, відкритих у продавця, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надавали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обовязків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовою нормою, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а саме: ч. 1 ст. 513 ЦК України, ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку». Проте, всупереч вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, не зобовязав представника позивача надати суду інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек щодо реєстрації іпотеки - спірного обєкта нерухомого за вказаним договором відступлення прав вимоги.

Представник апелянта в судовому засіданні надав витяг з Відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, з Державного реєстру іпотек, за даними яких квартира №2 в будинку №65 на проспекті Грушевського в м. Коломия, яка є власністю ОСОБА_3, обтяжена забороною відчуження на підставі іпотечного договору від 30.09.2008 року та зареєстрована як іпотека на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25.05.2012 року між ПАТ«Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», іпотекодержателем значиться ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, суд першої інстанції, неповно з'ясувавши вказані обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого рішення суду.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення. По суті встановленого в апеляційній інстанції позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1054, 526, 610, 611 589, 512 п. ч. 1, 514, 513 ЦК України, ч.ч. 2, 3 ст. 24, ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ч. 4 ст. 10, ст. ст. 212 214 ЦПК України, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0805/0908/55-001 від 30.09.2008 року в розмірі 389 525,18 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 30.09.2008 року - двохкімнатну квартиру №2, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 32,8 кв.м, яка знаходиться у м. Коломия, пр. Грушевського, 65, Івано-Франківської області, та належить ОСОБА_6 на підставі договору дарування квартири, посвідченого 24.12.2004 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим №2-3271, шляхом передачі права власності на вказаний предмет іпотеки Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на двохкімнатну квартиру №2, яка знаходиться у м. Коломия, пр. Грушевського, 65, Івано-Франківської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

ОСОБА_7