Справа № 304/1572/15-ц
Провадження № 2/304/90/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Шешені М. О.,

при секретарі - Гарайдич Р.А.,

з участю прокурора -Лупяка Я.Я.,

малолітнього - ОСОБА_1,

представника позивача -Ганчак М.І.,

представника Притулку для дітей Закарпатської ОДА - Шпілка Б.Ф.,

відповідачки - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Перечинської РДА в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Перечинської РДА в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 звернувся в суд із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 13 листопада 2015 року Свалявським відділенням Мукачівського відділу ГУНП до Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА був доставлений малолітній гр.ОСОБА_5, який не надав про себе жодної достовірної інформації. До закладу 28 листопада 2015 року прийшов чоловік, який назвав себе ОСОБА_6, батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1. Оскільки особу малолітнього ОСОБА_5 не було встановлено, то працівники Притулку припустили, що це одна і та ж дитина. ОСОБА_6 впізнав свого малолітнього сина, який не захотів з ним спілкуватися, хоч і підтвердив, що це його батько. Малолітній ОСОБА_1 перебував на профілактичному обліку служби у справах дітей, як такий що проживає у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, про що свідчить наказ ССД №6 від 11 лютого 2014 року. У зв'язку із зникненням підстав перебування на обліку, малолітнього ОСОБА_1 було знято з профілактичного обліку служби, що стверджується наказом ССД №15 від 02 вересня 2014 року. Згідно інформації про стан здоров'я амбулаторної практики сімейної медицини с.Порошково від 09 грудня 2015 року - дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід дитинства, знаходиться під наглядом сімейного лікаря АЗПСМ с.Порошково з народження, діагноз дитини: «наслідки перенесеної важкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, правобічний геміпарез, слабка розумова відсталість». ОСОБА_4 на протязі 5-ти останніх років категорично відмовляється від обстеження дитини у районних та обласних медичних установах, а також від проведення медико-педагогічної реабілітації дитини. Відповідно до інформації загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Порошково від 07 грудня 2015 року №262 встановлено, що згідно рішення районної ПМПК малолітньому ОСОБА_1 призначено індивідуальну форму навчання. Крім цього, відповідно до листа Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА від 10 грудня 2015 року №01-14/1048 встановлено, що за період перебування у Притулку під час бесід малолітній ОСОБА_1 розповів про те, що вдома з ним погано поводяться і він не хоче повертатись додому. Отже, оскільки відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує дитину необхідним медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоюванню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, а тому, на думку позивача, зазначені фактори є підтвердженням свідомого нехтування матір'ю свого обов'язку, у зв»язку з чим просять відібрати від ОСОБА_4 малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав, як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини..

У судовому засіданні представник позивача Ганчак М.І., яка діє на підставі доручення №867/01-26 від 29 грудня 2015 року, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Прокурор Лупяк Я.Я. у судовому засіданні також просив позов задовольнити.

Малолітній ОСОБА_1 у судовому засіданні просив суд залишити його у притулку для дітей, де він на даний час перебуває, при цьому зазначив, що взагалі не бажає повертатися додому.

Відповідачка ОСОБА_4 у судовому засіданні просила не відбирати від неї її сина, оскільки вона виправиться і буде займатися з ним у майбутньому. Разом з цим, підтвердила той факт, що за час перебування її сина у притулку вона жодного разу до нього не приходила і не забирала його звідти.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що матір'ю малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 05 грудня 2015 року.

Разом з цим встановлено, що відомості про батька ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.135 СК України записані зі слів матері, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 05 грудня 2015 року за №2.

Також встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує дитину необхідним медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоюванню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, про що свідчить висновок органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації відповідачка від 15.12.2015 року.

Крім цього встановлено, що на даний час малолітній ОСОБА_1 перебуває на повному державному утриманні в Притулку для дітей служби в справах дітей Закарпатської ОДА.

Так, у принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

У ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини... Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 11 цього ж Закону сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного,інтелектуального,культурного,соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 12 даного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що відповідачка фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, не проявляє відносно неї щонайменшої турботи та уваги, тому суд вважає, що від такої слід відібрати малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав, та передати його органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації з метою подальшого влаштування його у дитячі заклади області.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

На підставі наведеного та керуючись ст. 170 СК України, ст.ст.11,31,88,174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування Перечинської РДА в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав -задовольнити.

Відібрати від ОСОБА_4, 1977 року народження, малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав.

Передати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації з метою подальшого влаштування його у дитячі заклади області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят один) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Шешеня М. О.