Справа № 526/841/16-ц
Провадження № 2/526/506/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 рокуГадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л. І.

при секретарі Синепол С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Гадяцької територіальної громади, треті особи: приватний нотаріус Заєць Н.М., Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

до суду звернуласьОСОБА_1 з позовною заявою доГадяцької територіальної громади про визнання права власності.

У позовній заяві позивач вказує, що її батьку ОСОБА_4 на підставі договору від 25 листопада 1955 року була надана в безстрокове користування земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори. У 1958 році житловий будинок був побудований та в рівних долях по ? частині належить батькам так, як батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі. Земельна ділянка біля будинку площею 0,0581 га приватизована на ім`я ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько ОСОБА_4 помер, заповіт від його імені не посвідчувався. Протягом шести місяців вона, її мати ОСОБА_5 та рідний брат, а син померлого ОСОБА_6 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 відкрита у Гадяцькій державній нотаріальній конторі. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати ОСОБА_5, їй фактично належало 2/3 частки будинковолодіння. Із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулась лише вона. Спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Заєць Н.М. ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер брат ОСОБА_6. Протягом шести місяців після його смерті вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Із заявами про відмову від спадщини на її користь звернулися сини померлого брата - ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Позивач вирішила оформити документи на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та звернулась до нотаріуса, але нотаріус не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з тим, що батько ОСОБА_4 не зареєстрував договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на праві особистої власності в бюро технічної інвентаризації.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Гадяцької територіальної громади в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує, при винесенні рішення повністю покладається на розсуд суду.

Треті особи приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та представникГадяцької державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимогиОСОБА_1 до Гадяцької територіальної громади про визнання права власності підлягають до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на праві особистої власностівід 25.11.1955 року, виконавчий комітет ради депутатів відділу комунального господарства Гадяцької міської ради депутатів трудящих, згідно рішення виконкому Гадяцької міської ради депутатів трудящих № 473 від 15.11.1955 року про відведення земельної ділянки, надав ОСОБА_4 право безстрокового користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 загальною площею 600 кв.м. Даним договором передбачено в тому числі обов`язок забудовника на земельній ділянці побудувати одноповерховий житловий будинок площею 64,30 кв.м., сарай 3х4, вбиральню 1х1, огорожу в строк до 25.11.1958 року.

Пунктом 9 договору встановлено, що по закінченню будівництва зведені на земельній ділянці будівлі вступають в експлуатацію і стають особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією міської Ради депутатів трудящих повної готовності зведених будівель, оформленої актом комісії.

Договір посвідчено нотаріально 07.12.1955 року, але не зареєстровано в бюро технічної інвентаризації.

Актом від 25.11.1955 року підтверджується відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_1 площею 600 кв.м., яку передано в користування ОСОБА_4.

Відповідно до дозволу на проведення робіт № 30 від 25.11.1955 року, відділом комунального господарства виконавчого комітету Гадяцької міської ради депутатів трудящих надано дозвіл ОСОБА_4 на земельній ділянці АДРЕСА_1 проводити будівельні роботи.

Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 1099 від 06.04.2016 року, нумерація житлового будинку по АДРЕСА_1 змінилась з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями був побудований та зданий в експлуатацію 1958 року, що підтверджується копією технічного паспорту та актом про приймання будинку до експлуатації.

Враховуючи, що даний житловий будинок збудований у період шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які одружились 15 травня 1954 року, про що свідчить свідоцтво про одруження, тому фактично кожному з них належить по ? його частині, як частки в спільному майні подружжя.

ОСОБА_4, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 01.10.2004 року, був власником земельної ділянки площею 0,0581 га, що розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що відділом РАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області зроблено актовий запис № 152 від 26.04.2007 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 873 від 16.03.2016 року, померлий ОСОБА_4 був зареєстрований, станом на 25.04.2007 року за адресою: АДРЕСА_1. На день смерті проживав разом з дружиною ОСОБА_5. Інших зареєстрованих осіб станом на 25.04.2007 року не значилось.

Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 237 від 04.05.2016 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1. 26.12.2008 року на їх ім`я видавались свідоцтва про право на спадщину на автомобіль, а 09.03.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки на ім`я позивача ОСОБА_1

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Гадяцького РУЮ у Полтавській області складено актовий запис № 268 від 08.09.2014 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 874 від 16.03.2016 року, померла ОСОБА_5 була зареєстрована, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою: АДРЕСА_1 одна. Інших зареєстрованих осіб станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року не значилось.

З доданих копій свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були батьками ОСОБА_6 та позивача ОСОБА_1, дошлюбне прізвище якої ОСОБА_1, що також підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Гадяцького РУЮ у Полтавській області складено актовий запис № 196 від 13.07.2015 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. від 27.04.2016 року № 667/02-14, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, спадщину прийняла її донька ОСОБА_1. Інших заяв щодо цієї спадкової справи не надходило. 17.02.2016 року за реєстром № 221 на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0581 га, розташованої по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 відкрита спадкова справа № 305/2015. Заяву про прийняття спадщини подала рідна сестра ОСОБА_1. Сини спадкодавця ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - громадяни Росії, своєю заявою, посвідченою 19.12.2015 року Шкода В.В., тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса м. Катеринбург Сверловської області за реєстром № 1-7636, відмовилися від спадщини на користь сестри спадкодавця ОСОБА_1. 17.02.2016 року за реєстром № 222 на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0581 га, розташованої по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6.

Згідно письмових пояснень приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. за № 439/02-14 від 23.03.2016 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок, тому нотаріус не має можливості встановити факт належності будинку спадкодавцю.

У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок позначений літерою А-1, загальною площею - 69,6 кв.м, жилою площею - 29,1 кв.м, прибудова - літ. а,а1 з господарськими будівлями: літня кухня - літ. Б,б, сарай - літ. В,в, гараж - літ. Г, погріб - літ. Д, огорожа - № 1, хвіртка - № 2, огорожа - № 3, ? частина колодязя - № 4.

Згідно акту поточних змін, сарай 3,90х3,55 фактично є літньою кухнею «Б,б». Сарай «В,в», гараж «Г», погріб «Д», огорожа № 1-3, колодязь № 4, а також прибудова «а,а1» не є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до п. 1 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 9 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Отже, право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, на час виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку у 1955 році та завершення будівництва житлового будинку в 1958 році, питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, а також прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які визначали в тому числі умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Постанова від 26 серпня 1948 року (пункт 2) визначала, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Тобто, згідно діючого на час будівництва будинку та відведення земельної ділянки законодавства, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Вказані правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Таким чином, на час закінчення будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 що входить до складу спадщини, спадкодавцем ОСОБА_4, якому для будівництва вказаного житлового будинку було виділено земельну ділянку у безстрокове користування, набуто право власності на це нерухоме майно, що не залежало від його державної реєстрації.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність у 1996 році, реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягали реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих (п. 4). Реєстрація провадилася на підставі документів, що встановлювали право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1, за яким до правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється реєстрація жилих будинків, віднесено нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Реєстрацію права власності на будинок або домоволодіння здійснювало бюро технічної інвентаризації.

Як зазначено у повідомленні від 15.02.2016 року № 999, відомості про реєстрацію об`єкту нерухомого майна на праві власності за ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 в Полтавському Бюро Технічної Інвентаризації «Інвентаризатор» відсутні.

Враховуючи, що ОСОБА_4 за життя не зареєстрував право власності на вказане домоволодіння, отримати правовстановлюючий документ на нерухоме майно неможливо, у зв'язку зі смертю його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, правомірно набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тому це його право переходить до спадкоємця, зокрема ОСОБА_1 та підлягає судовому захисту шляхом визнання цього права у порядку спадкування.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав померлому батьку ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом, підлягають до задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 328, 1261, 1296 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 197, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимогиОСОБА_1 до Гадяцької територіальної громади, треті особи: приватний нотаріус Заєць Н.М., Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності задовольнити.

Визнати житловий будинок, позначений на технічному паспорті літ. А-1, прибудова - літ. а,а1 з господарськими будівлями: літня кухня - літ. Б,б, сарай - літ. В,в, гараж - літ. Г, погріб - літ. Д, огорожа - № 1, хвіртка - № 2, огорожа - № 3, ? частина колодязя - № 4, що знаходиться по АДРЕСА_1, який належав померлому ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого державним нотаріусом Гадяцької держнотконтори, спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, тобто на все будинковолодіння вцілому.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Л. І. Тищенко