У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дьоміної О.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з втратою працездатності, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що тривалий час у період з 06 листопада 1992 року по 01 січня 1999 року працював на шахті ім. Орджонікідзе ВО «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», в підземних та шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 05 січня 2012 року позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності. При черговому переогляді збільшився відсоток втрати працездатності до 30 % та встановлено 3 групу інвалідності. Позивач вважає, що з вини відповідача він втратив здоров'я, у зв'язку із чим переносить моральні страждання, тому просив суд стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на свою користь на відшкодування моральної шкоди 275 тис. грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивач ОСОБА_4 працював підземним гірничим робітником на шахті ім. Орджонікідзе ВО «Криворізький залізорудний комбінат» з 06 листопада 1992 року по 30 грудня 1998 рік.

Водночас суд правильно встановив, що відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_4 від 17 листопада 2011 року № 17 причиною його професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці виробничого середовища відносяться до 3 класу 3 ступеню шкідливості.

Також суд правильно виходив із того, що відповідно до п. 9 вказаного акта винним у роботі ОСОБА_4 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів впродовж 19 років є керівництво шахти ім. Орджонікідзе ВО «Криворізький залізорудний комбінат», шахти ім. Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК».

Розглядаючи справу, суд правильно врахував, що за висновком МСЕК від 05 січня 2012 року позивачу встановлено первинно втрату працездатності 15 %, а вдруге, висновком МСЕК від 12 лютого 2015 року позивачу встановлено втрату працездатності 30 % та третю групу інвалідності.

Крім того, суд правильно врахував, що у в зв'язку з погіршенням стану здоров'я ОСОБА_4 неодноразово (з 2010 по 2015 роки) знаходився на стаціонарному лікуванні в 2-й та 16-й міській лікарні та в Інституті промислової медицини.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування позивачу у зв'язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

І.К. Парінова