Справа № 199/2600/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.05.2005 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100/06-КО, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі розміром 10257,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.05.2010 року.

Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 11.12.2015 року загальна прострочена заборгованість за кредитним договором становить 26237 доларів США 23 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 613120,06 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 8035,94 долара США в еквіваленті 187786,41 грн., сума заборгованості за відсотками - 10102,64 долара США в еквіваленті 236081,79 грн., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4046,99 доларів США в еквіваленті 94571,32 грн., сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 4051,66 грн. в еквіваленті 94680,53 грн.

Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № №100/06-КО від 30.05.2005 року у сумі 26237,23 долара США в еквіваленті за курсом НБУ 613120,06 грн., а також судові витрати у сумі 9196,80 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що дійсно з позивачем було укладено кредитний договір від 30.05.2005 року №№100/06-КО, згідно з яким він отримав кредит у сумі розміром 10257,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.05.2010 року. Дану кредитну суму було використано для придбання автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, рік випуску 2005 року, згідно з договором купівлі-продажу № 21/2005 від 27.05.2005 року. В 2006 року автомобіль було викрадено невідомими особами, тому на підставі заяви, що була подана ОСОБА_1 до Красногвардійського РВ МВС України порушили кримінальну справу, а оскільки автомобіль було застраховано за програмою «повне КАСКО», вигодонабувач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» отримав страхове відшкодування. За таких обставин відповідачем було припинено сплату кредитних платежів у звязку з чим і виникла заборгованість по кредитному договору від 30.05.2005 року №№100/06-КО.

Поданими до суду запереченнями на позовну заяву відповідач зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності згідно з ст. 257 ЦК України, як загального так і до додаткових вимог згідно ст. 266 ЦК України, тому просив суд відмовити у позові повністю. Справу просив слухати за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.05.2005 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100/06-КО, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі розміром 10257,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.05.2010 року.

За наданим позивачем розрахунком станом на 11.12.2015 року загальна прострочена заборгованість за кредитним договором становить 26237 доларів США 23 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 613120,06 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 8035,94 долара США в еквіваленті 187786,41 грн., сума заборгованості за відсотками - 10102,64 долара США в еквіваленті 236081,79 грн., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4046,99 доларів США в еквіваленті 94571,32 грн., сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 4051,66 грн. в еквіваленті 94680,53 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

П. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при застосуванні положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Враховуючи наведені норм права та приймаючи до уваги, що позов до суду було подано 12.04.2016 року, суд вважає, що позивачем пропущений трирічний строк звернення із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №100/06-КО від 30.05.2005 року, який сплинув 29.05.2010 року кінцевий термін дії кредитного договору, а так і сплинув строк позовної давності і до додаткових вимог, тому суд вважає Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» у позовних вимогах до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 4, 6, 252, 257, 266, 267, 526, 549, 551, 627, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникли з кредитних правовідносин», Законом України «Про захист прав споживачів» суд,-

ВИРІШИВ:

Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» у позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: