Справа № 351/234/16-ц
Номер провадження №2/351/376/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - Сегіна І.Р.,

з участю секретаря - Маланчук С.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Савчук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Белелуйської сільської ради, Снятинської райдержадімінстрації, третя особа - відділ Держгеокадастру у Снятинському районі про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна (складські приміщення), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Белелуйської сільської ради, Снятинської райдержадміністрації, третя особа- відділ Держгеокадастру у Снятинському районі про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна (складські приміщення). Позовні вимоги мотивував тим, що розпорядженням Снятинської РДА від 20.07.2007р. № 292 "Про надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки ОСОБА_1", йому було надано дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки площею 0, 20 га за межами населеного пункту с. Белелуя за рахунок земель запасу Белелуйської сільської ради. Тому, ним було замовлено розроблення матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки для будівництва ангару і складського приміщення на земельній ділянці площею 0, 20 га за межами населеного пункту с. Белелуя і погоджено відповідними службами. Розпорядженням Снятинської РДА від 18.02.2008р. № 50 було затверджено матеріали погодження місця розташування земельної ділянки для будівництва ангару і складського приміщення та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Між ним та Белелуйською сільською радою, починаючи з 2007р., укладалися договори оренди земельної діялнки для виробничих потреб за межами населеного пункту с. Белелуя та сплачувалась орендна плата. Рішенням Белелуйської сільської ради від 21.08.2008р. № 144-15/2008 "Про надання дозволу на будівництво" позивачу надано дозвіл на будівництво ангару та складських приміщень.

В 2006р. позивачем було розпочато самовільне будівництво нежитлової будівлі (складу) в АДРЕСА_1. За самовільне будівництво інспектором ДАБК Мироновим В.В. було складено протокол про правопорушення у сфері містобудування від 21.09.2007р., та цього ж числа винесено постанову про накладення штрафу, винесено припис щодо припинення будівництва та зобов'язано виготовити проект на фактичну забудову.

Після сплати штрафу позивач припинив будівництво та розпочав виготовляти документи на будівлю. Інспекцією ДАБК було проведено технічне обстеження будівлі щодо відповідності державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарному законодавству, а Коломийським МБТІ виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення (склад), а також йому видана декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 14.06.2011р. № 284.

Просить визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (склад), що знаходиться в АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив позов задоволити, підтвердив все вищевикладене.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, представники Белелуйської сільської ради та Снятинської РДА подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, покладаються на розсуд суду.

Представник третьої особи -відділу Держгеокадастру у Снятинському районі проти позову не заперечив, вказав, що позивач не володів спірною земельною ділянкою для будівництва та обслуговування спірної будівлі. Право на земельну ділянку в Держземкадастрі та Державному реєстрі речових прав позивач не зареєстрував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав :

У відповідності із ст..ст.328,331 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на новостворене нерухоме майно/житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва.

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст..375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі,споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до розпорядження Снятинської РДА від 20.07.2007р. ОСОБА_1 надано дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки для будівництва ангару і складського приміщення на земельній ділянці площею 0,20 га за межами населеного пункту АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу Белелуйської сільської ради.

Розпорядженням Снятинської РДА від 18.02.2008р. № 50 ОСОБА_1 затверджено матеріали погодження місця розташування земельної ділянки для будівництва ангару і складського приміщення за межами населеного пункту АДРЕСА_1 площею 0,20га та надано йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

21.08.2008р. Белелуйською сільською радою прийнято рішення № 144-15/2008, відповідно до якого ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво ангару та складських приміщень по виготовленню будматеріалів в АДРЕСА_1 за межами населеного пункту на земельній ділянці, що знаходиться в його користуванні на умовах оренди. Для початку виконання будівельних робіт ОСОБА_1 мав отримати дозвіл в інспекції держархбудконтролю.

21.09.2007р. Івано-Франківською обласною інспекцією держархбудконтролю складено відносно ОСОБА_1 протокол про правопорушення у сфері містобудування за самовільне будівництво ангару для виробництва будматеріалів на накладено на нього штраф у розмірі 102 грн.. А також цього ж числа винесено припис щодо припинення будівництва ангару та виготовлення проекту на фактичну забудову.

Постановою інспекції держархбудконтролю в Івано-Франківській області від 14.11.2011р. встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги містобудівного законодавства, а саме: без дозволу на виконання будівельних робіт здійснив будівництво складського приміщення в с. Белелуя.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, складське приміщення в АДРЕСА_1 відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, можливості його безпечної експлуатації, а також житловий будинок відповідає державним будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним та іншим нормам і правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров'я людей експлуатацію об'єкта. Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 14.06.2011р. № 284, яка не є зареєстрованою інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області визначено вважати закінчений будівництвом об'єкт - складське приміщення готовим до експлуатації. Однак, земельна ділянка, яка надана ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування ангару та складського приміщення передано йому на підставі договору оренди від 20.01.2010р..

15.01.2016р. Управлінням держархбудінспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 повернуто декларацію про готовність об'єкта до експлуатації "Нежитлове приміщення склад с. Белелуя Снятинського району, на доопрацювання.

Із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (експлікації земельних угідь) вбачається, що земельна ділянка, яку позивач мав намір відвести під будівництво нежитлових будівель площею 0,20 га, знаходиться за межами населеного пункту с. Белелуя, у землях, що відносяться до сільськогосподарських угідь.

Відповідно до тимчасового договору оренди земельної ділянки від 28.04.2007р. Белелуйською сільською радою передано ОСОБА_1 в оренду на підставі рішення Белелуйської сільської ради від 27.04.2007р. № 72 земельну ділянку площею 0,15 га, яка розміщена в с. Белелуя. Земельна ділянка передана в оренду для будівництва цеху будматеріалів, орендна плата за оренду земельної ділянки встановлена сторонами у грошовій формі в розмірі 331,75 грн.

Як вбачається із попереднього договору оренди земельної ділянки від 20.01.2010р. Белелуйською сільською радою передано ОСОБА_1 в оренду на підставі рішення Белелуйської сільської ради від 17.12.2009р. № 219 земельну ділянку площею 0,15 га, яка розміщена в с. Белелуя. Земельна ділянка передана в оренду для виробничих потреб, орендна плата за оренду земельної ділянки встановлена сторонами у грошовій формі в розмірі 570,59 грн.

30.01.2012р. та 28.01.2016р. між власником Белелуйською сільською радою в особі сільського голови та ОСОБА_1 укладено угоди за фактичне використання землі, а саме: землекористувач ОСОБА_1, що фактично користується земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за межами населеного пункту АДРЕСА_1 площею 0,20 га для обслуговування нежитлового приміщення ангара зобов'язується оплатити кошти за фактичне землекористування. На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна: будівля- приміщення ангара, якою користується землекористувач на підставі свідоцтва про право власності.

Із довідок Белелуйської сільської ради від 17.02.2014р., 04.11.2015р. вбачається, що заборгованості по сплаті земельного податку за 2013р., 2015 за позивачем немає. Відповідно до довідки Белелуйської сільської ради від травня 2011р. № 226 за позивачем числиться ангар і складське приміщення в АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що в період з 2007р. по січень 2016р. позивач фактично самовільно, без правовстановлюючого документа користувався земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з порушенням цільового призначення за межами населеного пункту АДРЕСА_1 площею 0,20 га для будівництва та обслуговування нежитлового приміщення ангара, та сплачував кошти за фактичне землекористування, тобто права власності або користування на спірну земельну ділянку позивач не набув.

На підставі викладеного, судом встановлено, що правочин, який підлягає державній реєстрації, вважається вчиненим лише з моменту його державної реєстрації (ч.1 ст. 210 ЦК). Звідси випливає висновок, що при недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов?язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже, не має юридичної сили. Так, укладені договори між позивачем та Белелуйською сільською радою, а саме: тимчасовий договір оренди земельної ділянки від 28.04.2007р., попередній договір оренди земельної ділянки від 20.01.2010р. та угоди за фактичне використання землі від 30.01.2012р. та 28.01.2016р., які стосуються передачі позивачу у оренду земельної ділянки, згідно прикінцевих положень набувають чинності після їх підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Встановлено, що дані договори нотаріально посвідчені не були, та не зареєстровані у встановленому законом порядку, а тому відповідно і не набули чинності. Згідно ч.2 ст. 210 ЦК перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію правочинів, порядок їх реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюється законом.

Також, судом встановлено, що органом уповноваженим розпоряджатись землями сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту відповідно до ст. 122 ЗК України на протязі 2007-2012р.р. були районні (місцеві) державні адміністрації, а в редакції Закону № 5245-VI від 06.09.2012р., якою змінено ст. 122 ЗК України, такими органами стали центральні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. Судом встановлено, що вказані органи не приймали рішень щодо передачі позивачу земельної ділянки під самовільно збудоване приміщення.

Перелік документів, які свідчать про завершення оформлення права власності на земельну ділянку та, відповідно, виникнення права власності на неї у певної особи, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Законом передбачена видача іншого документа, який підтверджує наявність у особи права власності чи іншого на земельну ділянку - витягу з Державного реєстру прав. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Суду не представлено належного правовстановлюючого документу, який підтверджує реєстрацію за позивачем речового права на земельну ділянку під самовільно споруджене приміщення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ,ч.3 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Отже, укладені позивачем вищевказані договори щодо користування спірною земельною ділянкою не є правочинами, на підставі яких у позивача могло би виникнути речове право на земельну ділянку. А тому, позов ОСОБА_1 про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна (складські приміщення) є безпідставним через відсутність у нього права власності на земельну ділянку.

На підставі ст..ст. 328, 331, 375, 376 ЦК України, керуючись ст..ст.209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Белелуйської сільської ради, Снятинської райдержадміністрації, третя особа- відділ Держгеокадастру у Снятинському районі про визання права власності на об'єкт нерухомого майна (складські приміщення)- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення с удового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.