14.11.2016 227/3723/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування, -
26 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування. Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_6, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. Все життя ОСОБА_2 проживав у зазначеному будинку, позивач так само проживав разом з батьками та лише 25.07.2015 року був знятий з реєстрації та був зареєстрований в АДРЕСА_1 Вважає, що фактично прийняв спадщину, так як постійно проживав в будинку, утримував його та користувався усіма речами, які були в будинку, але належним чином не оформив правовстановлюючі документи на спадщину. Нотаріус Добропільського районного нотаріального округу Донецької області своєю постановою від 10.08.2016 року № 191/02-31 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як був відсутній правовстановлюючий документ про право власності на будинок. Позивач не мав можливості надати правовстановлюючий документ, оскільки його було втрачено. Архівний відділ Добропільської районної державної адміністрації відмовив у видачі правовстановлюючих документів, так як документи знаходяться у державному архіві Донецької області в м. Донецьку, тобто на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України. Позивач вказує, що фактично прийняв спадщину після смерті батька, так як вступив в управління та володіння спадковим майном.
Просить визнати за собою право власності в порядку спадкування за собою після смерті батька ОСОБА_2., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року на домоволодіння з надвірними побудовами розташованим за адресою: АДРЕСА_1
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити позов. Також просив долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про право власності на житловий будинок.
Відповідач ОСОБА_4 теж не з'явилась в судове засідання, через канцелярію суду надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач ОСОБА_5 також до суду не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву аналогічну за змістом до заяви ОСОБА_4.
Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження на ім'я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, актовий запис №2 від 29.01.1975 року, виданий Криворізькою сільською радою Добропільського району. Батьками позивача записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4
Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 01.10.1992 року, підтверджується факт смерті ОСОБА_2., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Позивач зазначив, що після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №191/02-31 від 10.08.2016 року, приватний нотаріус Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк О.В., відмовила ОСОБА_1. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано правовстановлюючий документ, який підтверджує право спадкодавця ОСОБА_2. на житловий будинок АДРЕСА_1
До суду надано копію технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду № 148, який складений 27.04.1988 року та виданий Криворізькою сільською радою, з якого вбачається, що ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1
ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» видало довідку № 749 від 24.05.2016 року про наявність нерухомості за архівними даними на 31.12.2012 року, згідно якої ОСОБА_2 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, яке видано Добропільською районною радою від 20.09.1989 року, дата реєстрації 28.09.1989 року.
Як вбачається з копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20.09.1989 року, відповідно до якого виконком Добропільської районної ради засвідчує, що будинок АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_2. на праві приватної власності, свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Добропільської районної ради народних депутатів №188/I від 30.08.1989р.
Згідно довідки Криворізької сільської ради №1097 від 07.09.2016 року, виданої позивачу, вбачається, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за АДРЕСА_1
У відповіді Архівного відділу Добропільської районної державної адміністрації Донецької області №07-06/105 від 05.07.2016 року, щодо надання копії документу, яким підтверджується факту набуття права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, пояснюють, що документи Добропільської районної ради народних депутатів за 1987-1991 роки, у зв'язку із закінченням строків їх зберігання, передано на державне зберігання до державного архіву Донецької області, згідно Акту прийому-передачі документів на постійне зберігання від 26.06.2008 року б/н. Необхідні документи залишились в м. Донецьк, на території, тимчасово непідконтрольній органам державної влади України, тому неможлива видача довідок.
Також, в матеріалах справи мається технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 паспорт виготовлено станом на 27.04.2016 року, відповідно до якого замовником є ОСОБА_1, до характеристики будинку, господарських будівель та споруд належить: «А-1» житловий будинок, площею 52,7 кв.м.; «а-1» нежитлова прибудова, площею 11,7 кв.м.; «а1» ганок площею 2,8 кв.м.; «Б-1» літня кухня, площею 37,8 кв.м.; «б-1» тамбур, площею 9,3 кв.м.; «В-1» гараж, площею 18,9 кв.м.; «Г-1» сарай, площею 19,9 кв.м.; «Д-1» сарай, площею 12,2 кв.м.; «Е-1» сарай, площею 11,0 кв.м.; «Ж» погріб, площею 15,1 кв.м.; «И» убиральня, площею 1,1 кв.м.; «Л-1» сарай, площею 12,9 кв.м.; «№1» огорожа, площею 12,3 кв.м.; «№2» ворота, площею 6,6 кв.м.; «К» колодязь, площею 8 кв.м.
Відповідно до заяв відповідачів від 14.11.2016 року, вони визнали позовні вимоги позивача повністю, не заперечують проти задоволення позову.
У зв'язку з тим, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом, нотаріальною конторою не представляється можливим, суд вважає, що виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Разом з тим, аналізуючи норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком спадкоємців, будь-які терміни для отримання свідоцтва чинним законодавством не встановлені, а його неотримання не позбавляє спадкоємців права на спадкове майно.
Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, та має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Також, суд приходить до висновку, що справу необхідно розглядати із застосуванням ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), виходячи з наступного.
Відповідно до чч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
За змістом ч.ч.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до абзацу 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Як вбачається з доводів позивача в позовній заяві, він все життя мешкав разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 тому, на момент смерті батька, а це ІНФОРМАЦІЯ_3 року, позивач прийняв спадщину відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.
Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У відповідності до ст.6 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), Захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, арбітражем або третейським судом, зокрема шляхом : визнання цих прав.
Згідно ст.86 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) ,право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність"(697-12), цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Як вбачається з приписів статті 19 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року N697-XII (далі за текстом - Закон), громадяни мають право використовувати належне їм майно для ведення господарської та іншої не забороненої законом діяльності. Громадяни мають право передавати належне їм майно у тимчасове користування іншим громадянам, юридичним особам та державі. Громадяни мають право відчужувати належне їм майно. Умови і порядок відчуження національних, культурних та історичних цінностей встановлюються спеціальним законодавством України. Право приватної власності може бути передано у спадщину громадянам, юридичним особам, державі.
Статтею 48 Закону передбачено, що Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом або третейським судом.
Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом (ст.49 Закону).
Реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення, переходу або припинення права.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні доведено позивачем неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому визнання за позивачем права власності на спадкове майно є єдиним способом захисту його прав отримати спадщину.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування, після смерті батька ОСОБА_2., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року на домоволодіння з надвірними побудовами розташованим за адресою: АДРЕСА_1
Керуючись ст.ст.6,86,548,549 ЦК України РСР (в редакції 1963 року), ст.ст.19,48,49 Закону України «Про власність», ст.ст.174, 212-215, ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року на домоволодіння з надвірними побудовами розташованими за адресою: АДРЕСА_1, а саме на: «А-1» житловий будинок, площею 52,7 кв.м.; «а-1» нежитлову прибудову, площею 11,7 кв.м.; «а1» ганок площею 2,8 кв.м.; «Б-1» літню кухню, площею 37,8 кв.м.; «б-1» тамбур, площею 9,3 кв.м.; «В-1» гараж, площею 18,9 кв.м.; «Г-1» сарай, площею 19,9 кв.м.; «Д-1» сарай, площею 12,2 кв.м.; «Е-1» сарай, площею 11,0 кв.м.; «Ж» погріб, площею 15,1 кв.м.; «И» убиральню, площею 1,1 кв.м.; «Л-1» сарай, площею 12,9 кв.м.; «№1» огорожу, площею 12,3 кв.м.; «№2» ворота, площею 6,6 кв.м.; «К» колодязь, площею 8,0 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення надруковано у нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя Д.Є. Хоменко