Справа № 645/5399/16-ц
Провадження № 2-о/645/246/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 листопада 2016 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.,

при секретарі судових засідань Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2

заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про встановлення факту смерті, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви вказала, що помер її дід ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підтвердження факту смерті діда заявником надано лікарське свідоцтво про смерть № 253 від 16.04.2016 року, видане КУЦГКБ № 4 м. Донецька. Заявник вказала, що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її діда, оскільки подані нею документи не є підставою для державної реєстрації смерті. За таких обставин, ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною заявою.

Заявник в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про розгляд справи без її участі, в якій вона просила заяву задовольнити та встановити факт смерті її діда ОСОБА_3 яка настала в м. Донецьку.

Представник Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляд у справи був повідомлений належним чином за допомогою факсимільного зв'язку.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України щодо невідкладного судового розгляду, суд вважає можливим проведення судового розгляду у відсутність заявника та представника зацікавленої особи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд встановив наступне.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Як вбачається з копії паспорту серія НОМЕР_1, виданого Тельманівським РВ УМВС України в Донецькій області 22 серпня 2000 року, заявник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою № від 23.10.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 з АДРЕСА_1, перемістилася до АДРЕСА_2.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.01.1986 року, виданого Палацом урочистих подій м. Донецька, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Заявницею до матеріалів справи надана копія Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 05.08.2000 року, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, Донецької області, про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_2. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище "ОСОБА_2".

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 19.07.2016 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уклала 11 серпня 1973 року шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище "ОСОБА_6". 20 грудня 1985 року даний шлюб було розірвано, номер актового запису № 825.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 19.07.2016 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уклала 05 березня 1994 року шлюб з ОСОБА_9 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище "ОСОБА_6".

Суд оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3, який є дідом заявниці. На підтвердження факту смерті ОСОБА_3 з боку заявника надано лікарське свідоцтво про смерть №253 від 16.04.2016 року із зазначенням причини смерті - хронічна сосудиста-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз.

З матеріалів справи та відповіді Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 09.11.2016 року №10313/15.10-04-06 вбачається, що у державній реєстрації смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, відмовлено.

Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області посилається на те, що представлене лікарське свідоцтво про смерть не має юридичної сили на території України, оскільки підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та /або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому Законом України, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено, що смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м. Донецьк, Донецької області знаходиться на території проведення антитерористичної операції.

У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що факт смерті ОСОБА_3 підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть її діда, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 234, 256- 259 ЦПК України, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Донецьк, Україна.

Копію рішення направити до Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області - для виконання.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія рішення негайно надсилається до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для державної реєстрації смерті особи.

Суддя Федорова О.В.