АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Панченко М.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року в справі за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, витрати з утримання будинку і прибудинкової території, інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2014 року КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, витрати з утримання будинку і прибудинкової території, інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 користується житлово - комунальними послугами та є власником особового рахунку, а тому боржник повинен в повному обсязі здійснювати оплату за надані йому послуги.

Зазначав, що окрім ОСОБА_1 в квартирі зареєстровані ще ОСОБА_2, ОСОБА_3

Однак, з березня 2007 року відповідач не здійснює оплату за житлово - комунальні послуги , у зв'язку з чим виникла заборгованість за комунальні послуги за період з 01 березня 2007 року по 01 грудня 2013 року в розмірі 25 715, 35 грн., з яких : основний борг - 16571, 41 грн.; інфляційні втрати - 7099, 02 грн.; 3 % річних - 2044, 92 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати у розмірі 257,15 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року позов Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, витрати з утримання будинку і прибудинкової території, інфляційних витрат та трьох відсотків річних задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованість за комунальні послуги та плату за утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 13800 грн. 69 коп., судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та відмовити у задоволені позову в повному обсязі, оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав , викладених у ній , представника позивача ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно п.3 ч.3 ст. 20 Закону України " Про житлов-комунальні послуги " споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом , а пунктом 10 цієї частини статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є цей Кодекс. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону - Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акта цивільного законодавства.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Власність зобов'язує ( ч.4 ст. 319 ЦК України )

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 12.12.1995 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками в рівних частинах квартири АДРЕСА_1 та є споживачами житлово - комунальних послуг, які за відповідну плату постачає КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».( а.с. 5).

Згідно з довідки форми №3 ТОВ" Київжитлосвіт" Виробничо- обслуговуючого підрозділу " Лук'янівка" № 168 від 29 січня 2014 року ОСОБА_5, яка є власником особового рахунку, ОСОБА_2 - дочка та ОСОБА_3 - дочка зареєстровані та проживають АДРЕСА_1 ( а.с. 4).

КП" Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 № 24/6240 " Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва" перейменоване на Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 .

Будинок в якому мешкає відповідач перебуває на балансі КП" Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" і останній є виконавцем житлово-комунальних послуг для споживачів району , як це випливає зі змісту позову.

19 серпня 2011 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства по утримання по утримання житлового господарства Шевченківської районної у місті Києві ради заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 18 210,10 грн., інфляційні у розмірі 6527,02 грн. та 3 % річних у розмірі 1052,83 грн. і судовий збір у сумі 89,54 грн. та витрати ІТЗ - 30,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2012 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 19.08.2011 у справі № 2н/1594/11 про стягнення боргу за комунальні послуги задоволено.

Судовий наказ , виданий Шевченківським районним судом м. Києва від 19.08.2011 на підставі заяви Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської у м. Києві ради заборгованість за комунальні послуги у розмірі 18210, 10 грн., інфляційні у розмірі 6527, 02 грн. та 3% річних у розмірі 1051, 83 грн., судовий збір в сумі 89, 54 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 30, 00 грн. скасовано, роз'яснивши , що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні. ( а.с. 8).

У позовній заяві КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» порушило питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у сумі 25 715, 35 грн., з яких: 16571, 41 грн. - основний борг, який утворився за період з 01 березня 2007 року по 01 грудня 2013 року, інфляційні втрати - 7 099, 02 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 2044, 92 грн..( а.с. 6, 7 ).

Згідно з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед КП" Центр обслуговування споживачів Шевченківського району " станом на 01.12.2013 становить 16 571, 41 грн. ( розрахунок зроблений за період з лютого 2006 по грудень 2013 року) ( а.с. 65, 66).

Установивши, що ОСОБА_1 не в повному обсязі та несвоєчасно оплачувала житлово-комунальні послуги та виходячи з положень ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 256, 257, 264 суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» та стягнув з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги та плату за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 13 800, 69 грн. ( 16571, 41 грн. - 2770, 72 грн.).

При цьому суд не звернув увагу , що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з 01 березня 2007 року по 01 грудня 2013 року , а за вказаний період заборгованість складає : 16 571,41 - 3036, 35 грн. =13 535,06 грн., а тому рішення суду в цій частині необхідно змінити .

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

При вирішенні питання про застосування позовної давності відповідно до поданої заяви ОСОБА_1, суд правильно вважав, що сплачуючи хоча і не в повному розмірі за житлово-комунальні послуги відповідач тим самим визнавала вимоги позивача і частково сплачувала заборгованість за житлово-комунальні послуги у 2006 -2013 роках , а тому суд дійшов правильно висновку, що мало місце переривання позовної давності.

Крім того , у 2011 році позивачем подано заяву про видачу судового наказу , яка задоволена судом та видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги , а судовий наказ є особливою формою судового рішення, а тому у 2011 році, у зв'язку з видачею наказу відбулося переривання перебігу позовної давності і лише у 2012 році цей наказ за заявою відповідача було скасовано.

До суду з даним позовом позивач звернувся 24 червня 2014 року , тобто в межах строку позовної давності, а тому посилання а апеляційній скарзі на те , що судом безпідставно не застосовано позовну давність є безпідставними , так як відсутні підстави до її застосування.

Доводи апеляційної скарги про те , що судом належним чином не перевірено розрахунок заборгованості наданий позивачем , зокрема , інфляційних втрат та 3% річних не заслуговують на увагу , оскільки позивачем надано детальний розрахунок помісячно , за який місяць і яка сума сплачена та щомісячний залишок заборгованості і вказані індекси інфляції та суму інфляційних втрат і суму трьох процентів річних, у задоволені яких судом відмовлено позивачу.

Позивачем рішення суду не оскаржувалося , а тому щодо законності рішення в цій частині не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року змінити,зменшивши суму заборгованості за комунальні послуги та плату за утримання будинку і прибудинкової території (за період з 01 березня 2007 року по 01 грудня 2013 року) з 13800 грн. 69 коп. до 13535, 06 грн.

В іншій не оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: