Номер справи 220/1544/15-ц
Номер провадження № 2/220/15/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ПАТ КП «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2015 р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5653,83 грн. посилаючись на наступне.

10.12.2010 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Але, в порушення умов кредитного договору, відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до договору, внаслідок чого станом на 31.07.2015 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 5653,83 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 1857,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3051,31 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 245,42 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5653,83 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1218 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що свої зобовязання за договором він виконав у 2010 році, тому не згоден з розрахунком заборгованості. Пояснив, що не вважає необхідним оплачувати зазначену в позові суму, оскільки не працює. Доказів того, що він виплатив кредит, у нього немає, до банку з приводу отримання довідки про рух коштів по рахунку він також не звертався. Також додав, що, карткою користувався як він, так і його дружина, останній платіж здійснив у 2011 році та просив застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 10.12.2010 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил наданні банківських послуг у разі невиконанні зобовязань за договором позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Судом також встановлено, що відповідач, в порушення умов кредитного договору, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до договору.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 31.07.2015 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 5653,83 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 1857,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3051,31 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 245,42 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Стосовно посилань відповідача щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно із ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З представленого до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж відповідачем здійснено 27.09.2012 року, яким перебіг строку позовної давності був перерваний. Доказів щодо спростування зазначеного суду під час розгляду справи також не надано.

Починаючи з дня вчинення позичальником 27.09.2012 року погашення кредиту, перебіг трьохрічного строку позовної давності за вимогами ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором спливає 27.09.2015 року, а позов було предявлено 09.09.2015 року, тобто до закінчення цього строку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем пропущено не було, а тому заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими. Інших доводів в обґрунтування заперечень відповідачем до суду не надано.

Таким чином заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 1218 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215,218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , рах. № 3111, МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором в сумі 5653 (пять тисяч шістсот пятдесят три) грн. 83 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1218 грн., а всього 6871 (шість тисяч вісімсот сімдесят одну) грн. 83 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Якішина