Справа № 344/321/15-ц
Провадження № 22-ц/779/261/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретарів Яковин М.Я., Драганчук У.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТзОВ «ПРОМЕТЕКС» про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

31.12.2014 року ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТзОВ «ПРОМЕТЕКС» про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору, укладеному між сторонами 14.03.2006 року, згідно якого останньому надано на придбання квартири кредит в розмірі 39600 доларів США зі строком повернення до 13.03.2027 року та сплатою 11,8% річних, станом на 14.10.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 56716,15 дол. США, в тому числі 33312,82 дол. США заборгованості по кредиту та 23403,33 дол. США заборгованості по процентах.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання по договору кредиту, просили стягнути вищевказану заборгованість в солідарному порядку з нього та ОСОБА_3 і ТзОВ «ПРОМЕТЕКС», які є поручителями за договором поруки відповідно № 1/82-П та № 2/82-П від 14.03.2006 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 листопада 2015 року провадження у справі за позовом ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ТзОВ «ПРОМЕТЕКС» про стягнення заборгованості за договором кредиту закрито з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що Банк не направляв боржнику вимогу про погашення заборгованості, оскільки вважає, що подана ним копія такої вимоги є належним доказом.

Необґрунтованим є і висновок суду про те, що вимогою про повернення кредитних коштів Банк фактично змінив строк дії договору та виконання грошового зобовязання за ним, оскільки зі змісту вимоги вбачається, що банк просив про повернення лише простроченої заборгованості, а не всієї суми кредиту.

Не погоджується апелянт і з висновком суду про відсутність доказів отримання ОСОБА_2 кредитних коштів в сумі 39600 дол. США, оскільки заява позичальника про видачу готівки не є доказом підтвердження отримання кредиту, а лише підтверджує намір особи отримати кошти. При цьому судом не було враховано того, що Позичальник не оспорював договір кредиту, уклав договір іпотеки, частково погашав кредит, подавав заяви про зменшення відсоткової ставки та реструктуризацію боргу і такі дії свідчать про визнання ним факту отримання кредиту.

Необґрунтованим, на думку апелянта, є і висновок суду про пропуск позовної давності. Судом не враховано положень ст. 599 ЦК про те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. А направлення Банком вимоги про погашення заборгованості не припиняє дію Кредитного договору.

Крім того, згідно графіку погашення кредиту сплату чергових платежів визначено місяцями, а тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця чи дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Апелянт вважає, що він звернувся до суду в межах позовної давності, оскільки подав позов 31.12.2014 року про стягнення заборгованості за період з 05.12.2011 року по 13.03.2027 року.

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення судових витрат.

Представник ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №82/493-06 на суму 39600 доларів США зі сплатою 11,8% річних на залишок заборгованості та кінцевим терміном погашення до 13.03.2027 року. Для забезпечення виконання кредитних зобовязань в іпотеку було передано належне ОСОБА_2 нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, а також між АКІБ «УкрСиббанк» та ТзОВ «ПРОМЕТЕКС» було укладено договори поруки відповідно №1/82-П та №2/82-П, згідно яких останні зобовязались відповідати за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором (а.с.18,19).

Встановлено, що ОСОБА_2 належним чином не виконував умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у звязку з чим станом на 14.10.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 56716,15 дол. США, в тому числі 33312,82 дол. США заборгованості по кредиту та 23403,33 дол. США заборгованості по процентах.

Також встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за вказаним договором щодо повернення кредиту та відсотків за його користування виконав частково, останній платіж за кредитом був здійснений ним 26 листопада 2010 року до закінчення терміну дії договору.

12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору, договору іпотеки та договорами поруки. (а.с.77-86).

15.12.2011 року відповідачів було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором, що підтверджено копіями повідомлень на а.с. 88-90.

Також встановлено, що 11.11.2009 року та 16.11.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» направляв відповідачам повідомлення про необхідність погашення простроченої заборгованості за договором кредиту. (а.с.117,118), а 27.08.2010 року повідомлення про необхідність погашення кредиту в повному обсязі. 26 листопада 2010 року ОСОБА_2 оплатив 275,34 долари США на погашення заборгованості за кредитом, після чого перестав погашати кредит.(а.с. 75)

Отже, предявивши 27.08.2010 року вимогу про погашення кредиту в повному обсязі кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Враховуючи те, що ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось з позовом 31 грудня 2014 року, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову за пропуском позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 262 ЦК заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що початок перебігу позовної давності пов'язується зі строком дії договору.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п.3.1 договору поруки, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, порука діє до повного виконання позичальником зобовязань за договором кредиту сплати кредиту, відсотків, комісій, штрафу, пені. (а.с.168)

У п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» дано розяснення про те, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, за відсутності у договорі поруки умови щодо строку його дії банк вправі був предявити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Колегія суддів також враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 09.09.2015 року у справі №6-933цс15, про те, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_4