АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3585/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів: Швецової Л.А., Бровченка І.О.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Личаного Дмитра Сергійовича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання незаконним наказу про оголошення догани та скасування цього наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати наказ № 1246с від 08.07.2014 року про оголошення догани за відсутність без поважних причин на робочому місті та порушення правил внутрішнього розпорядку університету.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним наказ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» № 1246с від 08.07.2014 року про оголошення догани ОСОБА_3 за відсутність без поважних причин на робочому місці та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку університету та скасовано наказ.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Личаний Д.С. подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушенням судом норм матеріального права, зокрема ст. ст. 147,148,149 КЗпП України, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З викладеними в апеляційній скарзі доводами апелянта колегія суддів погодитися не може.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1). чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 працює в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» з квітня 1992 року по січень 2000 року на посаді викладача кафедри іноземних мов, а з лютого 2000 року і по теперішній час - на посаді старшого викладача цієї ж кафедри.

Згідно наказу № 1246с від 08.07.2014 року, підписаного проректором з науково-педагогічної роботи НТУ «ХПІ» ОСОБА_4 позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за відсутність без поважних причин на робочому місці та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку університету, на підставі службової записки завідувача кафедри іноземних мов ОСОБА_5 та актів про відсутність на робочому місці.

Копія спірного наказу була надіслана позивачці рекомендованим листом № 480, який вона отримала 08 серпня 2014 року, про свідчить її підпис у повідомленні про вручення поштового відправлення № 480.

Отже, позов пред'явлено відповідно до ст. 233 КЗпП України, у межах 3-місячного строку з дати, коли позивачка дізналася про порушення свого права.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни.

Виходячи зі змісту даної правової норми, наказ про застосування дисциплінарного стягнення має визначати, яке саме порушення трудової дисципліни вчинив працівник.

Зі змісту вказаного оскаржуваного наказу не вбачається, в який саме день та час позивачка вважалася відсутньою на робочому місці, яке саме робоче місце їй було визначене, які саме пункти правил внутрішнього розпорядку були порушені позивачкою.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Суд вважав наказ № 1246с від 08.07.2014 року НТУ «ХПІ» про оголошення догани незаконним, виданим з порушенням ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України. Відповідачем був порушений порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено, тільки після звернення до суду із позовом, наданих суду заперечень відповідача та доданих до них документів дізналася, що в оскаржуваному наказі мова йдеться про її відсутність на робочому місці 27.05.2014 року з 10.10 до 11.50 години та з 12.00 до 13.35 год., що вона не провела 2 заняття у групах курсантів на військовому факультеті НТУ «ХПІ» згідно з розкладом, з 13.35 до 17.00 год., після занять за відсутності будь-якого графіку роботи для неї. Відповідач вважав, що з 10.10 до 12.00 год. позивачка була відсутня на роботі з поважної причини в зв'язку із хворобою, а з 12.00 до 17.00 год. без поважних причин.

Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників.

Регулювання робочого часу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів має певні особливості.

Відповідно до п. 5.1 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України № 161 від 02.06.1993 року (який був чинним на момент оскаржуваного наказу), робочий час викладача визначається обсягом його навчальних, методичних, наукових і організаційних обов'язків у поточному навчальному році, відображених в індивідуальному робочому плані.

Згідно з п. 5.5 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, графік робочого часу викладача визначається розкладом аудиторних навчальних занять і консультацій, розкладом або графіком контрольних заходів та іншими видами робіт, передбаченим індивідуальним робочим планом викладача.

Час виконання робіт, не передбачених розкладом розкладом або графіком контрольних заходів, визначається у порядку, встановленому вищим навчальним закладом, з урахуванням особливостей спеціальності та форм навчання.

Таким чином, для визначення обґрунтованим та законним застосування дисциплінарного стягнення у даному випадку повинні були бути визначені: робочий час (графік роботи) на 27.05.2014 р, робоче місце відповідно до графіку роботи.

Вченою радою НТУ «ХПІ» розглянуто та схвалено 02.03.2014 р. посадову інструкцію старшого викладача іноземних мов.

Згідно вказаної інструкції старший викладач зобов'язаний: організувати і проводити навчальну і методичну роботу з дисципліни, якою займається або окремими видами навчальних занять, читати лекції з дисциплін, які йому доручені, та несе відповідальність за дотримання порядку проведення навчальних занять і заходів контролю.

Як було встановлено судом, 27.05.2014 р. згідно з розкладом занять на військовому факультеті НТУ «ХПІ» з 10.10 до 11.50 год. та з 12.00 до 13.35 год. позивачка мала провести 2 заняття у групах курсантів. Але у зазначений день, у вказаний час позивачка не змогла провести заняття, оскільки внаслідок приступу гострого болю була вимушена звернутися за медичною допомогою до Харківської міської поліклініки № 8, де вона знаходилась з 10.30. до 12.00 год., їй була надана медична допомога, що підтверджується медичною довідкою поліклініки від 27.05.2014р. Заняття на її прохання замість неї провела співробітниця.

Відповідач вказував на те, що 27.05.2014 р. з 12.00 год. вона могла здійснювати свої трудові функції викладача. Але не врахував, що на проїзд від поліклініки до місця роботи - військового факультету їй був потрібен час, так як поліклініка знаходиться на пр-ті Перемоги, 53, а військовий факультет - на вул. Полтавський шлях, 192, в іншому кінці міста, дорога займає приблизно 1,5 години, тому після поліклініки вона не встигла прибути на заняття, які починалися о 12.00 год. та закінчувались о 13.35 год.

Єдиним графіком роботи на 27.05.2014 р., доведеним до відома позивачки був розклад занять на військовому факультеті. Інших графіків, заходів, видів робіт у вказаний день для позивачки встановлено не було. Вона взагалі не знала, що у вказаний день після занять вважався її робочим часом. Тому відмовилася від виписки листка непрацездатності 27.05.2014 р. при зверненні до лікаря. Отже, у час поза розкладом занять, тобто з 13.35 до 17.00 год., її робоче місце не було визначене і питання про її відсутність на робочому місці в цей час ставитися не може.

З наданого відповідачем індивідуального робочого плану викладача ОСОБА_3 з 2011 р. по 2016 р. не визначено її робоче місце та не вбачається, де конкретно вона повинна виконувати методичні, наукові і організаційні обов'язки.

Ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При цьому, пояснення від ОСОБА_3 вимагались лише щодо її відсутності на робочому місці 27.05.2014 р. у період часу з 10.10 до 13.35 год.

17.06.2014 р. у відділі кадрів НТУ «ХПІ» вона була ознайомлена зі службовою запискою начальника навчальної частини військового факультету ОСОБА_6 від 27.05.2014 р. на ім'я ректора НТУ «ХПІ», в якій доповідалося, що 27.05.2014 р. позивачка не прибула для проведення занять. З приводу цієї службової записки вона і надала письмові пояснення про те, що була відсутня у зв'язку із хворобою, надала медичну довідку Харківської міської поліклініки № 8. Інші документи, зокрема зазначені в оскаржуваному наказі службова записка за кафедри та акти про відсутність на робочому місці, їй для ознайомлення не пред'являлися.

В наказі немає також посилань на те, що позивачка надавала письмові пояснення перед виданням наказу або відмовилася їх надати як це передбачено ст. 149 КЗпП України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 була притягнута до дисциплінарної відповідальності незаконно, з порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому наказ № 1246с від 08.07.2014 р. підлягає скасуванню, рішення суду є законним і обґрунтованим, судом повно та всебічно досліджені надані докази, їм надана належна оцінка і, згідно встановленого, ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, тому підстав для його скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу представника Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Личаного Дмитра Сергійовича і залишає рішення без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Личаного Дмитра Сергійовича - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді :