АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5863/16 Справа № 183/7812/15 Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Григорченка Е.І., Повєткіна В.В.,

за участю секретаря - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Новомосковське районне виробниче підприємство «Агротехсервіс», Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому згідно уточнень просив стягнути солідарно з відповідачів в рахунок відшкодування майнової шкоди 24 253,07 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 липня 2015 року о 16:00 годині на автомобільній дорозі Знаменівка - Новотроїцьке 2 км + 100 м водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «КАМАЗ 55 102», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «СЗА 8527», реєстраційний номер НОМЕР_2 на рівнозначному перехресті не надав перевагу в русі автомобілю «ГАЗ 31130-315», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_6, який рухався праворуч та скоїв зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Автомобіль «КАМАЗ 55 102», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «СЗА 8527», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ПАТ «Новомосковське районне виробниче підприємство «Агротехсервіс», з яким водій ОСОБА_4 на час скоєння ДТП знаходився в трудових відносинах.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту № 5615 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, складеного ФОП ОСОБА_5 14 серпня 2015 року, транспортний засіб, належний позивачу зазнав механічних ушкоджень: Вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ 3110-315 без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 88146,78 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 60006,65 грн. Сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу більша ринкової вартості автомобіля 50288,49 грн., внаслідок чого встановлений факт не можливості та економічної недоцільності відновлення транспортного засобу відповідно до технічних вимог виробника і матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ГАЗ 3110-315, в результаті його пошкодження складає 50288,49 грн. За проведення оцінки спричиненого матеріального збитку позивачем сплачені кошти в сумі 600 грн., які останній вважає витратами, понесеними для відновлення свого порушеного права.

ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», страховиком відповідача-1, було сплачено кошти в сумі 26 635, 42 грн., а тому на час звернення з позовом позивачу не відшкодований матеріальний збиток в сумі 24 253,07 грн. (50 288,49 грн. + 600,00 грн. - 26 635,42 грн.).

Крім того, в результаті неправомірних дій відповідача позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає в заподіянні стану шоку, переживань за власне життя та здоров'я та за життя і здоров'я пасажирів, неможливості користування транспортним засобом, що негативно вплинуло на фізичний, психічний та емоційний стан позивача. ДТП стала підставою для виникнення хвилювань, нервування, в результаті чого виникли труднощі у спілкуванні з оточуючими та необхідності докладання зусиль для подолання емоційних наслідків ДТП. Позивач позбавлений можливості придбати іншій автомобіль через економічну ситуацію в країні. Спричинену відповідачем моральну шкоду позивач оцінює в 15000 грн.

.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ «Новомосковське районне виробниче підприємство «Агротехсервіс» на користь ОСОБА_2 510 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,2 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником транспортного засобу - автомобіля «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_3 /а.с.116/.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, у відповідності до постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року, 12 липня 2015 року о 16:00 годині на а/д Знаменівка-Новотроїцьке 2 км + 100 м. водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «КАМАЗ 55 102», реєстраційний номер НОМЕР_4 з причепом «СЗАП 8527», реєстраційний номер НОМЕР_2, на рівнозначному перехресті не надав перевагу в русі автомобілю «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_3, куз. НОМЕР_6, який рухався з права та скоїв зіткнення. В результаті ДТП пасажирка автомобіля «ГАЗ» отримала легкі тілесні ушкодження. Автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. /а.с.12/.

Відповідно до визнаних учасниками судового розгляду обставин, частково підтверджених наданими суду доказами - полісом обов`язкового страхування, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КАМАЗ 55 102», реєстраційний номер НОМЕР_4 /а.с.112/ - ПАТ «Новомосковське районне виробниче підприємство «Агротехсервіс» застрахована ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 3329668 від 27 квітня 2015 року. Ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50000 грн., франшиза - 510 грн. На момент вчинення ДТП водій забезпеченого транспортного засобу перебував у трудових відносинах із власником транспортного засобу /а.с.113/.

12 липня 2015 року працівниками відділення ДАІ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області складено довідку про ДТП № 68026432 /а.с.104-105/, якою зафіксовано перелік пошкоджень, виявлених під час зовнішнього огляду транспортного засобу /а.с.50/.

14 липня 2015 року довіреною особою ПАТ НРВП «Агротехсервіс» подано до відповідача-2 повідомлення про ДТП /а.с.110-111/.

14 серпня 2015 року за заявою позивача оцінювачем ФОП ОСОБА_5 складено звіт № 5615 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ. Дослідження проводилась 14 серпня 2015 року в присутності власника транспортного засобу. У відповідності до звіту, транспортний засіб позивача зазнав механічних ушкоджень(зазначений їх перелік). Вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ 3110-315, реєстраційний номер НОМЕР_5 без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 88146,78 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (0,7), становить 60006,65 грн. Ринкова вартість автомобіля - 50288,49 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ГАЗ 3110-315, в результаті його пошкодження складає 50288,49 грн. /а.с.14-47/.

За проведення оцінки вартості спричиненого матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу позивачем на користь ФОП ОСОБА_5 14 серпня 2015 року сплачено 600 грн. /а.с.77/.

07 вересня 2015 року позивачем до ПАТ «НАСК «Оранта» подано повідомлення про ДТП /а.с.110-111/ та 15 жовтня 2015 року - заяву про страхове відшкодування /а.с.106-107/.

16 листопада 2015 року службовими особами ТОВ «Гарант-Асістанс» проведено авто-товарознавче дослідження визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ГАЗ 3110, за результатами якого складено акт дослідження № АЕ7146ЕХ-16.11/5. У вступній частині акту зазначено, що огляд транспортного засобу ГАЗ 3110 проведено 14 вересня 2015 року аварійним комісаром ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_2 Дослідженням встановлено, що ринкова вартість автомобіля складає 53130,2 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових (0,7), які належать до заміни становить 27145,42 грн. Розмір матеріального збитку, завданого власникові автомобіля ГАЗ 3110-315, в результаті його пошкодження складає 27145,42 грн. /а.с.118-133/.

24 грудня 2015 року ПАТ «НАСК «Оранта» затверджено страховий акт, яким визначена сума страхового відшкодування в розмірі 26635,42 грн. /а.с.134/.

04 грудня 2015 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 26635,42 грн. /а.с.49/.

Розглядаючи позовні вимоги, суд посилався на вимоги ч.1 ст.60 ЦПК України та зазначив, що матеріалами справи підтверджено настання події ДТП, винність третьої особи, яка перебувала в трудових відносинах із товариством «Агротехсервіс», страхування ПАТ «НАСК «Оранта цивільно-правової відповідальності цього товариства, як володільця транспортного засобу.

До вказаних правовідносин суд застосував приписи ч. 2 п.1 ст. 22 ч. 1, 2 ст.1166, ч.1 та 2 ст.1187, ст.1194 ЦК України, та зазначив, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Спеціальним законом, що регулює правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 01 липня 2004 року № 1961-IV (надалі Закон № 1961-IV).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як свідчать матеріали справи, позивач з метою отримання виплати страхового відшкодування, враховуючи наявність страхування цивільно-правової відповідальності товариства «Агротехсервіс», звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до страховика і останнім здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі різниці між дійсною вартістю транспортного засобу до ДТП та дійсною вартістю пошкодженого транспортного засобу після ДТП, з вирахуванням франшизи.

Посилаючись на вимоги ст. 9 Закону України "Про страхування", ст. 12 Закону № 1961-IV, суд зазначив, що страховик відшкодовує оцінену шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки життю, здоров'ю, майну третьої особи у межах ліміту відповідальності страховика. При цьому франшиза відшкодовується не страховиком, а особою, яка завдала шкоду потерпілому.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З урахування цього суд зазначив, що саме із товариства «Агротехсервіс» підлягає стягненню на користь позивача розмір франшизи в сумі 510 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідачів солідарно суми матеріальної шкоди в розмірі 23743,07 грн., визначеної позивачем із посиланням на проведене авто-товарознавче дослідження від 14 серпня 2015 року, суд посилався на положення ст.28-30,36 Закону № 1961-IV, а також на норми процесуального права - ч.2 ст.59, ч.1 ст.143 ЦПК України, та вкзав, що сторонам у справі роз`яснено наслідки не вчинення окремих процесуальних дій. На проведенні експертизи, за наявності двох суперечливих висновків суб`єкта підприємницької діяльності та юридичної особи, що здійснюють підприємницьку діяльність, пов`язану з оцінкою об`єктів та які не внесені до реєстру атестованих експертів сторони не наполягали.

Позивач на підтвердження розміру завданого йому збитку надав суду Звіт № 5615 оцінювача від 14 серпня 2015 року, яким визначено розмір матеріального збитку в розмірі 50288,49 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта», заперечуючи проти задоволення позову та обґрунтовуючи розмір виплаченого страхового відшкодування, надало суду оцінку, якою встановлено розмір матеріального збитку в сумі 27145,42 грн.

Водночас, з урахуванням положень ст.60 ЦПК України, положень п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV, відсутності допустимих доказів на підтвердження реального розміру завданої позивачу матеріальної шкоди, доказів на підтвердження розміру витрат позивача на проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу, отримання позивачем розміру нарахованого та виплаченого страхового відшкодування, відмови від проведення судової авто-товарознавчої експертизи суд вважав, що позивачем не доведено розмір завданої йому матеріальної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині відмовив.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд посилався на приписи ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, роз'яснення п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 3 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та погодився із доводами позивача відносно стягнення із товариства «Агротехсервіс» моральної шкоди, завданої в результаті вчинення останнім ДТП, та наявністю передбачених законом підстав для її відшкодування.

Але суд не погодився із твердженням позивача про наявність підстав для стягнення із ПАТ «НАСК «Оранта» суми моральної шкоди, оскільки виплата моральної шкоди страховиком передбачена спеціальним для даних правовідносин Законом № 1961-IV тільки у випадках, передбачених ст.23, п.26-1 ст.26, п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV і за обставин, заявлених позивачем у позовній заяві виплата моральної шкоди страховиком не відбувається.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., та зазначив, що позивачу неправомірними діями відповідача спричинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що позивач внаслідок ушкодження транспортного засобу пережив нервовий стрес у зв'язку з пошкодженням майна та у нього виникли побутові незручності, пов`язані з неможливістю користування належним йому транспортним засобом, суд, виходячи з вимог розумності і справедливості та з врахуванням матеріального становища сторін, вважає, що з урахуванням характеру та обсягу страждань, моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем у сумі 200 грн..

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що розмір спричиненої шкоди, заявлений ним у позові є доведеним, а рішення суду прийняте із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з метою отримання виплати страхового відшкодування, враховуючи наявність страхування цивільно-правової відповідальності Товариства «Агротехсервіс», звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до страховика і останнім здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі різниці між дійсною вартістю транспортного засобу до ДТП та дійсною вартістю пошкодженого транспортного засобу після ДТП, з вирахуванням франшизи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Сторонам у справі суд першої інстанції роз`яснив наслідки не вчинення окремих процесуальних дій. На проведенні експертизи, за наявності двох суперечливих висновків сторони не наполягали. Про проведення такої експертизи у суді апеляційної інстанції сторони також не заявляли клопотання. А тому суд обґрунтовано взяв до уваги дослідження від 16 листопада 2015 року, де розмір матеріального збитку, завданого власникові автомобіля ГАЗ 3110-315, в результаті пошкодження складає 27145,42 грн., але не взяв до уваги Звіт № 5615 оцінювача від 14 серпня 2015 року, яким визначено розмір матеріального збитку - 50288,49 грн. .

Із врахуванням того, що 04 грудня 2015 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 26635,42 грн., відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди у більшому розмірі.

Також суд обґрунтовано визначився із розміром моральної шкоди, врахувавши характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), що не суперечить приписам ст.23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, роз'ясненням п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 року.

Обставини у справі судом першої інстанції з'ясовані у повному обсязі, а тому доводи скарги нічим не підтверджені, та позивач не наводить ніяких нових обставин, які б не досліджував суд при розгляді справи, а також не надав належних та достовірних доказів, відповідно до вимог ст.57-60,64,66 ЦПК України, які б спростували висновки суду.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: