Справа № 303/5781/16-ц
Номер рядка стат.звіту - 43
РІШЕННЯ (Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Фозекош І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Страбичівська сільська рада Мукачівського району про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_3, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком на вул. Лучкая, 22 в с. Страбичово Мукачівського району. Свої вимоги мотивують тим, що є власниками будинку на вул. Лучкая, 22 в с. Страбичово Мукачівського району, однак в будинку зареєстрований також ОСОБА_3, який в квартирі не проживає з 2010 року, на даний час його місцезнаходження невідоме. Таким чином реєстрація відповідача в квартирі створює незручності, додаткові витрати на його утримання, порушує їх право, як власників, на вільне користування та розпорядження своїм майном, у звязку з чим просять позов задовольнити.

Позивачі в судове засідання не зявилися, представник позивачів подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просили їх задовольнити з наведених підстав у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.02.2010 року, виданого виконавчим комітетом Страбичівської сільської ради, домоволодіння в с. Страбичово на Лучкая, 22 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві приватної власності по 1/2 частці кожному. Зазначене також підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Мукачівське РБТІ та ЕО» 12.02.2010 року. В подальшому згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.10.2015 року спадкоємцем майна ОСОБА_4, а саме 1/2 частини житлового будинку № 22 в с. Страбичово на вул. Лучкая є її донька ОСОБА_2 Таким чином судом встановлено, що позивачі є власником будинку на вул. Лучкая, 22 в с. Страбичово Мукачівського району.

З довідки № 1679/02-27 від 23.09.2016 року, виданої виконкомом Страбичівської сільської ради вбачається, що ОСОБА_3 в будинку на вул. Лучкая, 22 в с. Страбичово Мукачівського району не проживає з 2010 року. Зазначене також підтверджується актом обстеження умов проживання від 23.09.2016 року.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування будинком на вул. Лучкая, 22 в с. Страбичово Мукачівського району у звязку з його відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк, а тому позов про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути 551,20 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 224, 225, 294 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком на вул. Лучкая, 22 в с. Страбичово Мукачівського району Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 275,60 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 275,60 грн. судових витрат.

На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Заболотний