АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/323/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2012 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_6 12 вересня 2008 року був укладений кредитний договір №CSP0GA, за яким ОСОБА_6 отримала кредит на суму 23336,36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 12 вересня 2018 року.

З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та відповідачами 12 вересня 2008 року був укладений договір іпотеки, за яким вони передали в іпотеку будинок №22 по провулку Чайковського в м. Шпола Черкаської області, загальною площею 76,8 кв. м., житловою площею 50,4 кв. м., в якому вони проживають та який належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 квітня 1991 року. Обумовлена сторонами ціна предмета іпотеки складає 138775 грн. 78 коп.

Позичальник ОСОБА_6 систематично порушує умови кредитування, графіку погашення не дотримується, чим порушує умови кредитування, в результаті чого станом на 3 лютого 2012 року має заборгованість за кредитом, процентами, пенею та штрафом (процентна складова) на суму 47253,7 доларів США, що еквівалентно 377542 грн. 88 коп. та штрафом (фіксована частина) на суму 250 грн. 00 коп.

З врахуванням вказаних обставин позивач просив суд в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором №CSP0GA від 12 вересня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки будинок №22 по провулку Чайковського в м. Шпола Черкаської області шляхом його продажу з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та виселити відповідачів із вказаного будинку зі зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2012 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, представника ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_6, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідачі іншого житла, крім переданого в іпотеку будинку, не мають, ОСОБА_7 має похилий вік, а ОСОБА_6 утримує двох неповнолітніх дітей, сімя перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому задоволення позовних вимог суперечитиме моральним засадам держави.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_6 уклали кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_6 отримала кредит на суму 23336,36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 вересня 2018 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 зобовязання за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 12 вересня 2012 року укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідачі надали в іпотеку банку будинок №22 по провулку Чайковського в м. Шпола Черкаської області, загальною площею 76,8 кв. м., житловою площею 50,4кв. м.

Вказаний будинок належить ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 9 квітня 1991 року.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 вересня 2012 року в сумі 173598 грн. На час звернення позивача з даним позовом вказане рішення суду не виконане.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 3 лютого 2012 року заборгованість ОСОБА_6 за кредитом складала 47253,70 доларів США, або 377542 грн. 88 коп. в національній валюті України гривні.

Листом від 2 лютого 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» попереджало ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про наявність боргів за кредитним договором, надавало відповідачам 30-денний строк для погашення цих боргів та попереджало, що у разі невиконання вимоги банку протягом вказаного строку банком буде розпочато звернення стягнення на предмет іпотеки.

Встановлено, що відповідачі вказане попередження банку отримали особисто і з ним ознайомились, проте у встановлений строк ніяких дій щодо погашення заборгованості не вчинили.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно п.24 договору іпотеки, укладеного між банком та відповідачами, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. п. 18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі.

Пунктом 29 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі будь-яким способом на підставі договору купівлі продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Оскільки основне зобовязання за кредитним договором відповідачами належним чином не виконується, а рішення про стягнення з відповідачки ОСОБА_6 заборгованості за цим кредитним договором не виконане, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України 4 вересня 2013 року у цивільній справі № 6-73 цс 13.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Судом встановлено, що у спірному житловому будинку проживають відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та неповнолітні діти ОСОБА_6 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги про виселення підлягають задоволенню в частині виселення ОСОБА_6 і ОСОБА_7, оскільки неповнолітні ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не були залучені до участі у справі як відповідачі і вимог про їх виселення позивач не заявляв.

Колегія суддів також враховує, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п.1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, за умовами, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 цього Закону протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не підлягає виконанню, але Закон не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

ОСОБА_7 правову позицію висловив Верховний Суд України 10 вересня 2015 року у справі № 6-483 цс 15.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

З огляду на викладене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Крім цього, у справі № 6-482 цс 15 Верховний Суд України 20 січня 2016 року висловив правову позицію, відповідно до якої рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого пунктом 3 цього Закону.

З врахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду України виконання рішення у даній справі необхідно зупинити на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2012 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 47253,70 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03 лютого 2012 року складає 377542 грн. 88 коп., та 250 грн. 00 коп., з яких заборгованість за кредитом 21185,29 доларів США; заборгованість за процентами 9235,75 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 2481,52 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 12100,96 доларів США; штраф (процентна складова) 2250,18 доларів США та штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 будинок №22 по провулку Чайковського в м. Шпола Черкаської області, загальною площею 76,8 кв. м., житловою площею 50,4 кв. м., який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» можливості здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Виселити ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з будинку №22 по пров. Чайковського м. Шпола Черкаської області без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 5106 грн. 72 коп. по 2553 грн. 34 коп. з кожної.

Зупинити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :