У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання правочину щодо третейської угоди недійсною,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання правочину щодо третейської угоди недійсною, обґрунтовуючи вимоги тим, що 01 жовтня 2007 року між ним та банком було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав споживчий кредит у розмірі 400 000 грн зі сплатою 15,00 % річних. У пункті 6.2 вищезазначеного договору було укладено третейську угоду. Сторони домовились у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, керуючись ст. 5 ЗУ «Про третейські суди», спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, розташованого по вул. М. Раскової, 15 у м. Києві. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз О.А. або Білоконем Ю.М. у порядку черговості. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Посилаючись на те, що вказаний пункт угоди обмежує його права споживача, не відповідає вимогам законодавства та банк не здійснив письмове ознайомлення його з умовами договору, позивач просив визнати правочин щодо третейської угоди недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходили із того, що відсутні підстави для визнання правочину щодо третейської угоди недійсною, оскільки на час укладення кредитного договору (01 жовтня 2007 року) Закон України «Про третейські суди» не містив заборони на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі 6-64цс15.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання правочину щодо третейської угоди недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова