Номер провадження 2/489/53/16
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про зміну розміру аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав,

встановив

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком дитини, проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач ухиляється від виховання дитини, так як ніяким чином не піклується про неї та не проявляє заінтересованості у її долі.

Просить позов задовольнити. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та позбавити його батьківських прав відносно сина.

02.02.2015 до суду надійшло заперечення від відповідача, в якому він просив відмовити в задоволені позову. Вказував, що вже сплачує аліменти на утримання сина і у спілкуванні з дитиною йому перешкоджає позивач.

12.03.2015 від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог. Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти і розмірі 1000 грн. та позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

17.06.2015 до суду від відповідача надійшло заперечення проти позову, в якому він зазначає, що Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація встановила регламент побачень для нього з дитиною, проте позивач і надалі перешкоджає бачитись з сином. Просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволені позову.

Представник органу опіки та піклування підтримала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав, просила відмовити в задоволенні позову.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що вважає вимоги про стягнення аліментів, такими, що підлягають задоволенню, а в задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав належить відмовити.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2012, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки № 296 від 29.01.2015 відповідач сплачує аліменти відповідно до вище зазначеного рішення суду та не має заборгованості по сплаті аліментів (а. с. 32).

Згідно з довідкою №2329/45 від 10.12.2014 ОСОБА_3 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, але без реєстрації (а. с. 6).

Позивач вказує на те, що відповідач не спілкується з дитиною, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 18 цієї Постанови роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до заяви від 02.02.2015 відповідач звернувся до служби у справах дітей Солом'янської РДА у м. Києві для визначення його участі у вихованні малолітнього сина. (а. с. 38)

Згідно повідомлення №11 від 06.03.2015 відповідач декілька разів протягом одного-двох тижнів приводив дитину до дошкільного закладу. (а. с. 42)

Відповідно до розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.05.2015 встановлено регламент побачень відповідача з малолітнім сином ОСОБА_3

Позивач на підтвердження підстав позову надала документи про психологічне обстеження дитини та вказала, що спілкування з відповідачем може зашкодити психологічному стану дитини.

Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідач не спілкувався з дитиною і дійсно формування образу батька у дитини та початок спілкування потребує супроводу з боку психолога та психологічної допомоги дитині та порад батьку.

Відповідачу необхідно змінити своє ставлення до дитини, цікавитись станом здоров'я та розвитком дитини, якщо не безпосередньо у позивача, то у знайомих осіб, у дошкільних навчальних закладах. Ніщо не заважає відповідачу надсилати дитині подарунки на день народження та інші свята.

З матеріалів справи вбачається, що деякий час відводив дитину до дошкільного навчального закладу, звернувся про встановлення часу спілкування з дитиною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд робить висновок, що відповідач виявляє бажання спілкуватися з сином та брати участь в його вихованні.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід і те, що відповідач прагне спілкуватися зі своєю дитиною, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав не є доцільним.

Щодо заявленої позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів, то суд враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зміни розміру аліментів.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів підтвердження сплати судового збору позивачем за вимогу про позбавлення батьківських прав а також те, що в її задоволенні відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в сумі 243,6 грн.

Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за вимогу про зміну розміру аліментів, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 243,6 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3., народився у м. Ізяслав Хмельницької області, зареєстрованого у АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з 22 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1000 грн. з подальшою індексацією.

В задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 243,6 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв