Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

15.11.2016 Справа №607/12389/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.

при секретарі судового засідання Осів І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на відкриття візи та виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на відкриття візи та тимчасовий виїзд їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до ОСОБА_4 та країн-учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку та оздоровлення, в період з 01 грудня 2016 року по 01 лютого 2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Обґрунтовує позов тим, що вона разом із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - ОСОБА_3. Дитина на даний час проживає разом із позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Син разом із класом у період 2016-2017 навчальних років планують відвідати ОСОБА_4 з метою відпочинку. Окрім того, у період з 01 грудня 2016 року по 01 лютого 2018 року позивач разом із сином планує здійснити поїздки до ОСОБА_4 із закупівельною метою. Однак відповідач добровільно дозволу для виїзду дитини за кордон не надає, а тому просить задовольнити її позовні вимоги.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 02 березня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року.

Від даного шлюбу в подружжя є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2004 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 ОСОБА_3 разом із класом у період 2016-2017 навчальних років планують відвідати ОСОБА_4 з метою відпочинку. Окрім того, у період з 01 грудня 2016 року по 01 лютого 2018 року позивач разом із сином планує здійснити поїздки до ОСОБА_4 із закупівельною метою.

Конвенцією про права дитини (ст.3), прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків може здійснюватись без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, беручи до уваги, що згода батька неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відповідача ОСОБА_2 на виїзд сина за кордон відсутня, однак наявні підстави для його виїзду разом із матір'ю - позивачем ОСОБА_1, що зумовлено тим, що дитина потребує духовного, морального збагачення та оздоровлення, здійснення позивачем в повному обсязі батьківських прав та виконання батьківських обов'язків щодо дитини, для забезпечення його найкращих інтересів, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову та надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_1, та надання дозволу на відкриття візи неповнолітньому ОСОБА_2 для виїзду за межі України до ОСОБА_4 та країн учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку та оздоровлення, в період з 01 грудня 2016 року по 01 лютого 2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 551,20 гривень понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року №57, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224, 226, 228, 233, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до ОСОБА_4 та країн учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку та оздоровлення, в період з 01 грудня 2016 року по 01 лютого 2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на відкриття візи неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за межі України до ОСОБА_4 та країн учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку та оздоровлення, в період з 01 грудня 2016 року по 01 лютого 2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок понесеного судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяВ. М. Позняк