Рішення

Іменем України

Справа № 712/7452/16-ц

Провадження № 2/712/1810/16

10 листопада 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у червні 2016 року до суду з позовом про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, в обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 та являються споживачами житлово-комунальних послуг по централізованому опаленню, які надаються позивачем. Плата за комунальні послуги нараховується щомісячно за затвердженими в установленому порядку тарифами, однак відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачують надані послуги, тому станом на 01.05.2016 року заборгованість відповідачів становить 24091,29 грн., в тому числі 1397,12 грн. інфляційних збитків та 235,83 грн. річних за період прострочення грошового зобовязання. Дії відповідачів щодо несвоєчасної оплати вартості житлово-комунальних послуг наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно виконувати свої зобовязання в процесі господарської діяльності. Просить стягнути з відповідачів солідарно борг в сумі 24091,29 грн. та судові витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою суду від 23.08.2016р. провадження у справі відкрито в частині вимог про стягнення боргу станом на 01.02.2015р. в сумі 17 899,18 грн. з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, щодо яких позивачем надано докази попереднього звернення в порядку наказного провадження у справі № 712/3896/15-ц (2-н/712/327/15) протягом наданого строку ухвалою суду від 29.06.2016р. про залишення позовної заяви без руху, в іншій частині вимоги залишені без розгляду

В судовому засіданні засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав та просив задоволити. Вказував, що між сторонами з 2008 року існує спір щодо нарахувань і оплати комунальних послуг за централізоване опалення. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.03.2009р. відмовлено у стягненні з відповідачів заборгованості за комунальні послуги в звязку з тим, що позивач не направив за заявою відповідачів комісію для складання акту про відключення квартири від централізованого опалення, однак в подальшому відповідачі не надають доступ позивачу для обстеження квартири на предмет відєднання від системи централізованого опалення. При візуальному огляді вказаної квартири жодних додаткових відводів газопостачання, додаткової вентиляції, підведення додаткових електричних дротів для живлення автономного опалення, виявлено не було. Вказував, що відповідачі не дотримались передбаченої законодавством правової процедури відмови споживача від користування послугами централізованим опаленням та встановлення автономного опалення згідно з наказом КМУ «Про порядок відключення окремих житлових будинків від централізованого опалення та постачання гарячої води від відмові споживача від централізованого теплопостачання» від 22.11.2005р. № 11, а саме відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО та ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, після чого акт про відключення від мереж ЦО та ГВП затверджується міжвідомчою комісією з розгляду даних питань при виконавчому комітеті Черкаської міської ради. Зазначав, що внаслідок невиконання відповідачами вказаної передбаченої законодавством процедури вважати відключеною від системи ЦО та ГВП належну відповідачам квартиру немає правових підстав, також внаслідок самовільного відєднання квартири створена загроза безпечній та належній експлуатації загальнобудинкової системи опалення.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час на місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідач звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність. В наданих суду запереченнях відповідачка зазначила, що з 01 жовтня 2008 року в квартирі відключене централізоване опалення та установлене автономне опалення за дозволом міськвиконкому, що встановлено рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.03.2009р. у справі 2-844/09. Відповідач вказує, що не має ніяких матеріально-правових відносин з позивачем, тому нарахування оплати за житлово-комунальні послуги є протиправним, також просив застосувати позовну давність при вирішенні справи та відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач звернувся до суду після спливу трьох років після того, як дізнався про відключення централізованого опалення у квартирі відповідачів. Крім того, відповідач просив залишити позов без розгляду, оскільки в позові не зазначена підстава для звернення до суду, відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначені дії відповідачів, які порушують права позивача, щодо оплати послуг, жодного доказу на підтвердження позовних вимог не надано. Вказує, що позивач зловживає процесуальними правами, звертаючись до суду з даним позовом, метою якого є шантаж та вимагання коштів з відповідачів. Відповідачка просить постановити окрему ухвалу стосовно притягнення посадових осіб бухгалтерії позивача до кримінальної відповідальності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріли справ 2-844/09, № 712/3896/15-ц судом встановлені наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Згідно із ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач КП Черкаситеплокомуненерго відповідно до ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» забезпечує надання населенню послуг з централізованого опалення. Як вбачається з Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, офіційно оприлюдненому на сайті Міністерства юстиції України, основними напрямками діяльності підприємства є:виробництво, постачання, реалізація та розподілення теплової та електричної енергії.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання, Указу Президента України від 23.11.2011 № 1059 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» постановами НКРЕ у встановленому порядку КП «Черкаситеплокомуненерго» встановлені тарифи на виробництво теплової енергії (постанови НКРЕ01.11.2012 № 1415, 25.04.2013 № 487).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.08.2016р. № 66509749 квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві власності ОСОБА_2 (1/2) та ОСОБА_1 (1/2) на підставі свідоцтва про право власності від 22.07.2004р.

Відповідно до оборотної відомості нарахувань і оплат по особовому рахунку № 74511061 за період з лютого 2012 року по січень 2015 року по квартирі АДРЕСА_1 нараховано оплату за централізоване опалення 17134,08 грн., з яких частково оплачено 1119,49 грн., таким чином заборгованість складає 16014,59 грн. та виникла з квітня 2012 року станомна 01 лютого 2015 року.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, правильність обчислення якого ґрунтується на даних офіційно оприлюднених індексів інфляції, за вказаний період прострочення грошового зобовязання інфляційні збитки складають 1586,81 грн., 3% річних 297,78 грн.

02.04.2015р. позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості станом на 01.02.2015р. в сумі 17899,18 грн., ухвалою від 06.04.2015р. у справі № 712/3896/16-ц відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу в звязку з тим, що з наданих матеріалів вбачається спір про право, тому розяснено право на звернення до суду в порядку позовногопровадження, після чого в звязку з непогашенням заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодного та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого палення, постачання холодного та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, визначено, що централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Оскільки належна відповідачам квартира розташована у багатоквартирному житловому будинку, вказане житлове приміщення забезпечується теплопостачанням від загальнобудинкової централізованої системи опалення зазначеного житлового будинку.

Відповідно до п.п. 24, 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 №630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.05 р. №4 затверджений Порядок відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Пунктом 1.2 даного порядку передбачено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Відповідно до п.2.4,2.5, 2.6, 2.7 вказаного Порядку в редакції Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства N 169 від 06.11.2007 проект індивідуального (автономного) теплопостачання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Разом з проектом індивідуального (автономного) теплопостачання надаються:проектні рішення щодо опалення місць загального користування у будинку; технічні рішення з розрахунками щодо реконструкції існуючої системи теплопостачання: перенесення транзитних стояків, їхня ізоляція, можливе перекладання розподільних трубопроводів, стояків, заміна дросельних діафрагм, елеваторів, теплолічильників тощо;теплові навантаження місць загального користування; розраховані теплові навантаження будинку; технічні рішення з перерахунку та заміни внутрішньобудинкових систем газо- та електропостачання (залежно від типу нагрівачів). Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

В ході судового розгляду ухвалою суду від 10.10.2016р. витребувано у відповідачів рішення уповноваженого органу про дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, дострокове розірвання або зміну умов договору про надання послуг з централізованого опалення між сторонами, технічні умови індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_1. Витребувано у Міжвідомчої комісії з розгляду питань, повязаних з відключенням споживачів від мереж ЦО та ГВП при виконавчому комітеті Черкаської міської ради відомості, чи приймалось в 2008-2016 роках рішення про надання дозволу на відключення від мереж ЦО та ГВП квартири АДРЕСА_1 та рішення щодо можливості дострокового розірвання або зміни умов договору про надання послуг з централізованого опалення між КП ТМ Черкаситеплокомуненерго», ОСОБА_2, ОСОБА_1 Витребувані у ПАТ «Черкасигаз» та Черкаського міського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» відомості, чи видавались власникам квартири АДРЕСА_1 технічні умови для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО та ГВП.

Згідно з повідомленням ПАТ Черкасиобленерго не видавались відповідачам технічні умови на розробку проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Відповідно наданого виконавчим комітетом до протоколу № 37 від 08.07.2008р. засідання міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мережі ЦО і ГВП за заявою ОСОБА_2 виданий перелік організацій, до яких слід звернутись для отримання технічних і санітарних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП власник (житлово-експлуатаційна організація), Черкасигаз, теплопостачаюча організація, санепідемстанція, відділ екології міськвиконкому, Черкасиводоканал, відділ ДАБК управління архітектури міськвиконкому, управління МНС в Черкаській області. Згідно з п.1.2 по закінченні робіт складається акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГВП, який у 3-денний термін подається комісії на затвердження. Інших рішень щодо спірної квартири, зокрема затвердження акту про її відключення від мереж ЦО та ГВП, суду не надано.

ПАТ Черкасигаз щодо витребуваних даних повідомлено, що 08.08.2008р. ОСОБА_2 ПАТ Черкасигаз надані технічні умови № 50114 на визначення технічної можливості та проектуванні установлення опалювального котла в квартирі АДРЕСА_3, згідно з якими передбачено до початку будівельних робіт проект згідно даних умов погодити з Черкасигаз, приєднання (врізання) новозбудованих газопроводів здійснювати підрозділами Черкасигаз, після закінчення будівництва обєкт предявити приймальній комісії згідно з постанови КМУ № 1243 від 22.09.2004р. Термін дії технічних умов 2 роки, у разі їх невиконання протягом терміну їх дії вони вважаються недійсними.

Відповідно до листа Черкасигаз № 82 від 24.09.2010р. по квартирі АДРЕСА_4 (ОСОБА_1О.) відсутнє автономне газове опалення.

Відповідачі в судове засідання витребуване судом рішення уповноваженого органу про дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не надали. Після отримання 11.10.2016р. ухвали від 10.10.2016р. відповідач звернувся до суду з запереченням щодо зясування судом обставин правомірності встановлення в квартирі автономного опалення, які на його думку, не входять до предмету доказування та це виходить за межі позовних вимог. Такожвказував, що необхідні документи надавав при розгляді справи 2-844/09, рішенням в якій встановлено відключення квартири від централізованого опалення, тому даний факт не потребує доказуванню в даній справі.

Суд виходить з того, що необхідність зясування вказаних обставин обумовлена тим, що відповідачі посилаються на відключення від мереж централізованого опалення як на підставу своїх заперечень проти покладання на них обовязку сплачувати житлово-комунальні послуги, з приводу чого предявлений позов, тому вказане питання входить до предмета доказування у справі щодо обставин, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.03.2009р. у справі № 2-844/09 відмовлено у задоволенні КП ТМ Черкаситеплокомуненерго до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію станом на 01.02.2009р. Судом встановлено, що позивач проігнорував звернення відповідача 13.10.2008р. щодо складання акту про відключення його квартири від центрального опалення, такий акт був складений мешканцями будинку про відключення з 15.09.2008р. Отже вказаним рішенням не встановлено затвердження рішенням міжвідомчої комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради акту відключення належної відповідачам квартир, погодження компетентними службами проекту автономного опалення квартири відповідачів відповідності виданим технічним умовам, копії вказаних документів не долучались матеріалів вказаної справи та в ході даного розгляду.

Покази свідка ОСОБА_4 про безпідставність позовних вимог у звязку з фактичним неотриманням відповідачами комунальних послуг суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, оскільки як пояснила свідок, у квартирі відповідачів вона особисто ніколи не була, про відсутність у даному помешканні централізованого опалення знає зі слів відповідачів.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що рішення міжвідомчої комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради з розгляду питань щодо відключення від мереж ЦО та ГВП належної відповідачам квартири після виконання спеціалізованою організацією затвердженого у встановленому порядку проекту не виносилось.

За таких обставин, коли єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, затверджений відповідною комісією, а проведене позивачем відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним, то вимоги відповідачів про ненарахування оплати за спожиту теплову енергію є безпідставними.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, однак використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Статтею 13 Конституції України встановлено, що власність зобов'язує. При цьому, частиною 2 ст.383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Відповідачі з порушенням установленого законом порядку здійснили від'єднання належної їм квартири від мереж централізованого опалення та документально не підтвердили відповідність технічних умов встановленого автономного опалення та безпечність його експлуатації для інших мешканців будинку. Згідно доводів позивача, самовільне відключення квартири АДРЕСА_2 від системи ЦО і ГВП без виконання спеціалізованими організаціями цих робіт, які мають ліцензію на їх виконання, та без наявності всіх спеціальних дозволів та технічних умов, погоджених необхідними службами, призводить до зміни (збільшення) гідравлічного супротиву стояків, що в свою чергу збільшує витрати теплоносія через стояки, порушує гідравлічні режими роботи системи опалення житлового будинку, призводить до того, що системи опалення вимушено працюють у безконтрольному аварійному режимі, що призводить до погіршення якості послуг іншим споживачам, невиправданого перевитрачання позивачем теплової енергії із завищенням тиску в системі опалення, що створює небезпеку для інших споживачів житлового будинку.

Суд виходить з того, що з моменту надання послуг по забезпеченню відповідача житлово-комунальними послугами в силу ст. 11 ЦК України у них виникли правовідносини з підприємством, які полягають у певній поведінці їх субєктів і яка закріплена державою в законах і інших нормативно-правових актах.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК Українизобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Невиконання вимог щодо оплати за житлово-комунальні послуги відповідач порушує інтереси підприємства і держави.

Відповідно до ст. 67 ЖК України та ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за комунальні послуги нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Відповідно до ст. ст.67,68 Житлового Кодексу України, ст.20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», власник,квартиронаймач зобовязаний щомісячно вносити квартирну плату (витрати на послуги з утримання будинку) згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифів.

За клопотанням відповідача не витребовувались ліцензія на здійснення позивачем статутної діяльності, оскільки згідно офіційно оприлюдненої державної реєстрації підтверджено здійснення позивачем зазначеної статутної діяльності. Також не витребовувались дані про встановлення приладу обліку спотиї теплової енергії у квартирі та наявності договору між сторонами, так як згідно з поясненнями представника позивача, у належній відповідачам квартирі не встановлювався квартирний облік спожитої теплової енергії, тому нарахування здійснюється згідно будинкових засобів обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири. Також згідно пояснень представника позивача між сторонами не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, та є загальновідомими, не потребують доказуванню.

Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право споживача таких послуг.

Верховний Суд України при розгляді 10 жовтня 2012 року справи № 6-110 цс 12 зробив правовий висновок про те, що відповідно до змісту статті 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобовязана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що передбачені законом підстави для залишення позову без розгляду згідно доводів відповідача відсутні, позовні вимоги обґрунтовані на законі та підлягають до задоволення, оскільки відповідачі являються споживачами житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечується за рахунок позивача, у встановленому законодавством порядку не відмовились від надання по квартирі житлово-комунальних послуг централізованого теплопостачання, тобто сторони протягом період виникнення боргу перебували у фактичних договірних відносинах, однак не здійснювали їх оплату в повному обсязі, що призвело до утворення боргу та порушенню прав та законних інтересів позивача, тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 16014,59 грн., інфляційні збитки 1586,81 грн., 3% річних 297,78 грн., всього 17899,18 грн.

Одночасно, вирішуючи питання про підставність позовних вимог суд враховує, що відповідно до положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до вимог ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Оскільки, оплата за надані житлово-комунальні послуги, в силу ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні платежі» повинна сплачуватись щомісячними платежами, перебіг позовної давності в таких випадках, повинен обчислюватись окремо по кожному простроченому платежу. Тобто, сплив позовної давності, є підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення сум, які обраховані поза межами трирічного строку звернення до суду.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції. Позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

За своєю сутністю судовий наказ є актом реалізації судової влади, яким вирішується цивільна справа по суті заявлених вимог.

З огляду на викладене та на положення ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 264 ЦК України необхідно дійти висновку, що подання заяви про видачу судового наказу та його видача судом перериває позовну давність.

Як вбачається із матеріалів справи заборгованість відповідачів по оплаті комунальних послуг в сумі заборгованість 16014,59 грн. виникла за період з квітня 2012 року по січень 2015 року. При цьому, судом враховується, що позивач 02.04.2015р. звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, що свідчить про переривання спливу позовної давності в розумінні положень ч.2 ст.264 ЦК України. Ухвалою від 06.04.2015р. відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу в звязку з тим, що наданих матеріалів вбачається спір про право, а відтак на підставі ч.3 ст.264 ЦК України, з цього часу перебіг позовної давності для заявлених позовних вимог розпочався заново, і на час звернення позивача до суду у червні 2016 року не сплив.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачкою прострочене грошове зобовязання по сплаті коштів за водопостачання та водовідведення, які повинні вноситися за затвердженими тарифами щомісяця, в зв'язку з чим з відповідачів підлягає до стягнення заборгованість з урахуванням на підставі ст.625 ЦК України 3% річних, інфляційних збитків. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція надана Верховним Судом України 30 жовтня 2013 року при розгляді справи № 6-59цс13.

Суд також виходить з того, що право на доступ до суду для вирішення цивільного спору гарантоване законом, а тому не може розцінюватись як зловживання процесуальними правами, шантаж чи вимагання. Що стосується посилання на наявність підстав для притягнення посадових осіб бухгалтерії позивача до кримінальної відповідальності, з даного приводу відповідачі вправі звернутись до правоохоронних органів для перевірки за належністю, оскільки в порядку цивільного судочинства не можуть вирішуватись питання про вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує понесені іншою стороною судові витрати, тому до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1378,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11,57,60,88,212-215ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням інфляції та 3% річних за період прострочення грошового зобов'язання в сумі 17899,18 грн., судові витрати в сумі 1378 грн., всього стягнути 19 277,18 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів з моменту проголошення, особами, які брали участь в розгляді справи та не були присутні під час проголошення рішення - з момента отримання його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлений 11.11.2016р.