Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4019/15-ц
Провадження № 2/553/267/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11.02.2016м. Полтава
Ленінський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого - судді Чистик І.О.,
при секретарі Коломієць А.О.,
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 74, 76, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів.
Враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.09.2015 року між сторонами підписаний договір № 000782 фінансового лізингу предметом якого є транспортний засіб Hyundai Accent, а також додатки до договору № 1 та 2, що підтверджується копіями відповідних документів (а.с. 9-16).
Відповідно до п. 9.6. цього Договору Лізингоодержувач має право звернутись до Лізингодавця із письмовою заявою про надання йому будь-якої іншої марки та/або моделі та/або модифікації транспортного засобу, що відрізняється від марки та/або моделі та/або модифікації, яка зазначені у договорі та специфікації. В разі задоволення заяви Лізингоодержувача, щодо заміни предмета лізингу Сторони обовязково підписують Специфікацію на новообраний транспортний засіб. Остаточна вартість новообраного предмета лізингу та подальші лізингові та інші обовязкові платежі будуть визначені у додатку № 3 до даного Договору, який є його невідємною частиною та який сторони зобовязані підписати до моменту передачі транспортного засобу (а.с.12).
Судом встановлено, що відповідно до п. 9.6 та 9 Договору № 000782 від 22.09.2015 року 22.09.2015 року позивачем ОСОБА_1 подана відповідачу ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» заява з проханням про надання йому відповідно до Договору транспортного засобу Кіа Sportage (а.с. 17).
Пунктом 10.1. Договору № 000782 фінансового лізингу передбачено, що Лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Додаток №3 до Договору). Кожний лізинговий платіж включає - відсотки (проценти) за користування Обсягом фінансування в розмірі 21 % річних на залишок частини обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно) частина від Обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу) - комісія за супроводження Договору в розмірі 7%.
Пунктом 10.3. Договору № 0007821 фінансового лізингу передбачено, що на момент укладання даного договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу, у залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, становить 207 доларів 89 центів, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні, на фактичну дату укладання даного Договору, що відповідно, становить 4823 грн. 05 коп. у гривневому еквіваленті на дату укладання цього договору. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу сторони зобовязані підписати Додаток №3 до даного договору.
Пунктом 17.2. Договору № 000782 фінансового лізингу передбачено, що підписання цього Договору та Додатків до нього є свідчення факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеними, умовами та змістом Договору та Додатків до нього.
Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Разом з тим, із змісту позовної заяви, доданих до неї документів, у тому числі Договору № 000782, судом встановлено, що при підписанні вищевказаного договору фінансового лізингу 22.09.2015 року сторонами не був підписаний та не був узгоджений Додаток №3 "Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів", який є істотною умовою вищевказаного Договору фінансового лізингу, з чого суд робить висновок, що позивач не був ознайомлений із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також не була досягнута згода щодо предмету лізингу (а.с. 9, 17). При цьому, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду, відповідачем не надані жодні докази, які б спростовували позовні вимоги в цій частині.
Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).
Згідно п.п. 4,5 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.
В звязку з вищевикладеними обставинами справи суд встановив, що дії відповідача не відповідають закону та порушують права позивача, гарантовані ч.4 ст.42 Конституції України, ч.1 ст. 15, п.п. 4,5 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів». В звязку з цим суд відповідно до ч.1 ст.22 Закону України Про захист прав споживачів вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.
Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9 не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). При визнанні правочину (договору) неукладеним можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України.
Оскільки предмет лізингу та розмір лізингових платежів є істотними умовами Договору фінансового лізингу, а відсутність підписаного сторонами Додатку № 3 свідчить про недосягненням сторонами домовленостей щодо усіх істотних умов договору, суд вважає неукладеним договір фінансового лізингу № 000782 від 22.09.2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_1
Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на які воно було набуте, згодом відпала.
Крім того, відповідно до ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України).
Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У звязку із задоволенням позовних вимог про визнання договору фінансового лізингу неукладеним та повернення безпідставно здобутого майна, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача суми одержаних доходів чи доходів, які могли бути отримані відповідачем за час користування грошовими коштами в розмірі 5000 гривень 00 коп., оскільки при визнанні правочину (договору) неукладеним можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року - спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідача позивачу була спричинена моральна шкода через відмову в поверненні коштів, внаслідок чого позивач зазнає побутовий та психологічний дискомфорт, в зв'язку з чим порушені нормальні умови його життя. При цьому суд вважає очевидним, що наявність судового спору із захисту своїх прав споживача та неможливість отримати від відповідача належних грошових коштів протягом кількох місяців не могли не вплинути на звичайний спосіб життя позивача. За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим та підлягає задоволенню в зв'язку з порушенням його законних прав. Враховуючи об'єм та тяжкість моральних страждань, приймаючи до уваги час та зусилля, які необхідні позивачу для відновлення нормального стану його життя, а також для відновлення його нормального психологічного стану, суд, виходячи з положень п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди вважає, що розмір суми, яка може компенсувати позивачу спричинену моральну шкоду, складає 5000 гривень.
Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналами судових засідань. В той же час, незважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду він не надав суду жодних належних доказів на спростування доводів позивача.
За таких обставин, на підставі наявних в справі доказів, суд встановив, що позовні вимоги є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп. (а.с. 1).
На підставі викладеного, ч.4 ст. 42 Конституції України, ст.ст. 536, 806, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст. 15, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг», п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, -
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4