Номер провадження: 22-ц/785/4485/16
Головуючий у першій інстанції Сивоконь Т.І.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Бабія А.П.

- Варикаші О.Д.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Татарбунарської міської ради Одеської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/4 частину майна в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 (діючого в інтересах ОСОБА_3) на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року, -

встановила:

28.01.2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду до відповідача Татарбунарської міської ради, третя особа ОСОБА_5 з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

У червні 1974 року батько позивача ОСОБА_8 розлучився з матір'ю позивача ОСОБА_9, а в 1986 році перейшов на постійне місце проживання до ОСОБА_10, з якою став проживати в АДРЕСА_1.

7 червня 1989 року ОСОБА_11 зареєстрував шлюб з ОСОБА_12

В період з 1986 по 1988 роки останні, проживаючи спільно, загальними зусиллями, за свої спільні кошти, побудували житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 Документи на будинок були оформлені на ОСОБА_13, однак будинок є їх спільною сумісною власністю, як подружжя, відповідно до вимог Сімейного кодексу України, так як придбаний ними за час сумісного проживання однією сім'єю та за їх спільні кошти. Частка батька позивача в зазначеному будинку становила 1/2 частину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 помер. Після його смерті спадкоємцями його майнам залишилися позивач та дружина покійного ОСОБА_14 Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 також померла. Спадкоємицею майна ОСОБА_15 залишилася її онука ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_16 позивач звернувся до нотаріуса за оформленням своєї частки спадщини батька, проте отримав відмову, так як ним не надані правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Оскільки вказані обставини позбавляють його можливості прийняти спадщину після смерті його батька, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач та його представник надали уточнену позовну заяву, залучивши до участі в розгляді справи в якості відповідача також ОСОБА_5, в зв'язку з тим, що нею отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої ввійшов також і будинок по АДРЕСА_2. В своїх поясненнях позивач та його представник наполягали в задоволенні позовних вимог з урахуванням уточнення, та їх обґрунтування, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Татарбунарської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та проти позовних заперечував.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник в судовому засіданні заперечували про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_5 у встановленому порядку звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_14 та державним нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої ввійшов будинок по АДРЕСА_2

Відповідачка підтвердила той факт, що її бабуся та батько позивача дійсно проживали разом, однак їй відомо, що спірний будинок бабуся будувала разом з покійним першим чоловіком ще до проживання з ОСОБА_8, про що свідчать також надані копії документів на забудову, але введений будинок був в експлуатацію пізніше часу закінчення забудови з ряду об'єктивних причин, тому документи бабусею були отримані вже під час проживання з ОСОБА_8

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Татарбунарської міської ради, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/4 частину майна в порядку спадкування за законом відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.08.1961 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_8 ОСОБА_9 у Білоліській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 13, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 12.08.1 (а.с11)

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.09.1967 року підтверджується, що батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_11 та ОСОБА_17

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.06.1989 року видно, що 07.06.1989 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 у відділі ДРАЦС в м. Татарбунари Одеської області, про, що зроблено актовий запис за № 49.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 09.12.2009 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Татарбунари Одеської області.

Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 08.07.2015 року ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Татарбунари Одеської області.

Із рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.02.2015 року вбачається, що встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_18 та ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і визнано його батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с 9-10)

Копією технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 виготовленого 22.06.2015 року, підтверджується, що власник цього будинку не вказаний, що свідчить про відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно. (а.с.12-14, а.с.26-30)

Як видно зі звіту про незалежну оцінку житлового будинку індивідуального житлового фонду загальною площею 61,1 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0907 га, що розташований по АДРЕСА_2 ринкова вартість об'єкта становить 906 (сто сорок чотири тисячі дев'ятсот шість) грн. 00 коп. (а.с. 15-25)

З листів нотаріуса видно, що Саратською районною державною нотаріальною конторою Одеської області відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що позивач не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно - житловий будинок. (а.с.а.с.36,73)

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42266088 від 27.11.2015 року вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_14, Саратською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 20/2015 від 30.01.2015 року за номером у спадковому реєстрі 57048119.

Свідоцтвом про право на спадщину за законом НОМЕР_6 від 27.11.2015 року підтверджується, що ОСОБА_5 є спадкоємцем житлового будинок по АДРЕСА_2 який залишився після смерті ОСОБА_14 (а.с. 50-52)

Копією виписки з протоколу № 3 про затвердження актів про введення будинків в експлуатації за І квартал 1989 року від 20.03.1989 року підтверджено, що виконкомом Татарбунарської сільської ради вирішено затвердити подані до розгляду акти про введення будинку в експлуатацію та видачі свідоцтва про право власності гр. ОСОБА_10 на будинок АДРЕСА_2

Судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 скористалася наданим їй законом правом на отримання спадщини після смерті своєї бабусі ОСОБА_14, подавши відповідну заяву у встановлений 6-місячний строк до нотаріальної контори та отримавши відповідно свідоцтво про право на спадщину, згідно якого до спадщини ввійшов і спірний будинок по АДРЕСА_2

На теперішній час вказане свідоцтво є дійсним, ніким не оспорене, а отже саме ОСОБА_5 є спадкоємцем вказаного майна, яке залишилося після смерті її бабусі та визначене нотаріальною конторою як таке, що ввійшло до спадкової маси після смерті ОСОБА_14

Відповідно до вищевказаного свідоцтва за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на спірний будинок.

Копія свідоцтва про смерть, наявна в матеріалах справи, доводить, що батько позивача ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач є сином померлого, що підтверджується долученими до позовної заяви копією свідоцтва про його народження та копією рішення Татарбунарського районного суду про встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-яких переконливих доказів того, що батько позивача набув права власності на спірне домоволодіння суду не надано.

Таким чином, на час розгляду справи єдиною спадкоємицею та у встановленому законом порядку власницею житлового будинку по АДРЕСА_2 є відповідачка ОСОБА_5

Оскільки позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження доводів стосовно визнання за ним права власності на 1/4 частину будинку в порядку спадкування за законом по АДРЕСА_2 оскільки в ході судового розгляду не доведено набуття батьком позивача права власності на спірне домоволодіння, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що підстав для задоволення позовних вимог не має.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги пояснень свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та поясненнями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 та не підтверджують придбання спірного будинку під час сумісного проживання батька позивача ОСОБА_8 з ОСОБА_10, з якою вони в подальшому уклали офіційний шлюб, так як дані свідчення є неточними, жоден свідок не вказав конкретної дати чи якоїсь події.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги переконливими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 (діючого в інтересах ОСОБА_3) - відхилити.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий : В.А. Станкевич

Судді А.П. Бабій

О.Д. Варикаша