Справа № 337-5266/15-ц
Провадження № 2-337-46/2016 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Гончар(Латій) В.О., Бочіної Н.А.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування недійсним, витребування майна з незаконного чужого володіння, поділ майна подружжя та визнання права власності на частину майна

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у якому вказав, що приблизно у 1991 році він у м. Токмак Запорізької області познайомився із ОСОБА_6 де остання працювала у Токмацькому РЕС інженером з охорони праці, а потім інспектором з енергозбуту. У жовтні 2005р. вони зустрілися у м. Запоріжжя, майже одразу почали зустрічатися, оселилися разом 01.09.2006р. у квартирі АДРЕСА_1, куди він разом із речами переїхав до ОСОБА_6, квартиру вони орендували. В період з 01 вересня 2006 року по 26 лютого 2009 року вони з відповідачем проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, було нажите майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_2, квартира придбана за сумісні кошти. Спірна квартира де вони мешкали з 01 вересня 2006 року до розірвання шлюбу у 2015 році, було придбано на кредитні кошти, рішення оформити споживчий кредит для купівлі зазначеної квартири було прийнято спільно і 27.08.2007р. між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було підписано договір про надання споживчого кредиту № 0. Також 27 серпня 2007р. між АКБ УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було підписано договір поруки № 0/ІІ. ОСОБА_8 на ці кошти було придбано спірну квартиру у м. Запоріжжя, кредит за даним договором сплачували разом, оскільки був спільний сімейний бюджет та вважали себе повноцінною родиною. Фактично шлюбні відносини з ОСОБА_6 тривали до лютого місяця 2009 року. 26 лютого 2009 року Плодородненською сільською радою Михайлівського району Запорізької області було зареєстровано шлюб, та розірвано у травні 2015р. Згодом виник спір щодо поділу майна, набутого під час спільного проживання однією сімєю. Позивачеві стало відомо, що ОСОБА_6 без його на те згоди, шляхом укладення договору дарування, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 15 квітня 2015 року за номером обєкту нерухомого майна 01, витяг № 36294960, подарувала квартиру АДРЕСА_3 своїй донці - ОСОБА_7. Зазначену квартиру остання продала 15 травня 2015 року ОСОБА_8, яка є подругою ОСОБА_6 Вважає, що квартира належали йому та відповідачу ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, як майно, набутє за час спільного проживання однією сімєю чоловіка і жінки без перебування у шлюбі. Проте 15 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_6 без його згоди, як співвласника цього майна, набутого за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, відчужила спірну квартиру шляхом укладення договору дарування зі своєю дочкою ОСОБА_7 Укладаючи цей договір дарування відповідач свідомо порушила вимоги чинного законодавства і право позивача, як співвласника майна, а тому такий договір підлягає визнанню недійсним, а спірне майно поділу. Просить суд встановити факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 01.09.2006р. по 26. 02.2009р.; визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_4, жилою площею 28,1 кв.м. та загальною площею 50,6 кв.м., укладений 15 квітня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Юрієвною, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9; в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, набутою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за час спільного проживання однією сім^єю без перебування у шлюбі, визнати за ОСОБА_5 право приватної власності на 1/2 частину квартири № 36 по вул. Будьонного, у будинку № 12 у м. Запоріжжя, загальною площею 50,6 кв.м. та житловою площею 28,1 кв.м.; в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, набутою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за час спільного проживання однією сімєю без перебування у шлюбі, визнати за ОСОБА_6 право приватної власності на 1/2 частину квартири № 36 по вул. Будьонного у будинку № 12 у м. Запоріжжя, загальною площею 50,6 кв.м. та житловою площею 28,1 кв.м.; стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати; витребувати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 з незаконного чужого володіння у ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити, суду пояснив, що відповідачку ОСОБА_6 знає з 1991 року, вони працювали разом в РЕС. Вже у 2005 році вони почали зустрічатися та в них виникли особисті відносини. ОСОБА_6 їздила до Києва по роботі а він її відвозив на вокзал проводжав та зустрічав, у Києві вона бувала по два дні. В 2006 році він переїхав жити до ОСОБА_6, вони разом їздили відпочивати, зустрічали разом свята, новий рік, разом приймали рішення, робили ремонт квартири, купували меблі, проводили Інтернет, та проживали однією сімєю, їздили до її батьків допомагати. Спірна квартира належала ОСОБА_10. Вони взяли кредит у банку по якому ОСОБА_5 виступав поручителем і викупили квартиру, кредит виплачували разом. З 01.09.2006 року по 2009 рік проживали однією сімєю, квартира придбана за спільні кошти, які були взяті у кредит в 2007 році. Також пояснив, що не памятає коли був останній платіж по кредиту. ОСОБА_6 до кінця 2008 року працювала у м. Запоріжжя у офісі який розташований на пр. Металургів. Коли ОСОБА_6 не працювала кредит сплачувався за спільні кошти, також переказували гроші її дочці до Києва. У квітні 2006 року на її імя відкрили ПП та вона давала генеральні довіреності йому і він отримував ліцензії. ОСОБА_6 всім говорила, що він її чоловік, а він вказував її як дружину. Станом на 01.09.2006 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, там у нього є частина будинку у власності, та тоді питання про реєстраціє у спірній квартирі не виникало , а зареєструвався в 2007 році коли приїхав до м. Запоріжжя по справам бізнесу. Разом сплачували кошти нотаріусу за договори і банку за оформлення кредиту. При видачі банком кредитних коштів їх передали продавцю і він теж був при цьому присутній. На той період в банку були поточні рахунки підприємства. Станом на вересень він не знав кому належить спірна квартира, згоди власника на проживання у квартирі не отримував, вважав, що квартира належить ОСОБА_6, разом з якою сплачували комунальні послуги. Перший внесок за квартиру передавали у кабінеті керуючого банком за оформлення кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_6 з позовом не згодна, надала письмові заперечення відповідно до яких вона з 01.07.1997 року постійно мешкала в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_7. В цей період вона перебувала у шлюбних відносинах з колишнім чоловіком ОСОБА_11. Він для задоволення житлових потреб спільної доньки ОСОБА_7 придбав спірну квартиру. У зв'язку з виїздом за кордон, оформив цю квартиру на свого рідного брата ОСОБА_10 згідно договору купівлі-продажу від 14.05.1997 року № 503. При цьому між ними була домовленість, що згодом вказана квартира буде належати доньці. ОСОБА_10 ніколи не був зареєстрований у вказаній квартирі. Квартира ніколи не орендувалась. Шлюб з ОСОБА_11 був розірваний 01.06.1998 р. З цього часу, а саме з 01.07.1997 р., в даній квартирі крім неї були зареєстровані донька - ОСОБА_7, ОСОБА_12(родичка колишнього чоловіка - ОСОБА_11) та сестра ОСОБА_13. Крім того, з 01.09.2006 р. у цій квартирі мешкала племінниця ОСОБА_14, яка тимчасово проживала в м. Запоріжжя у зв'язку з навчанням. ОСОБА_7 у червні 2007 року закінчила школу та з 01.09.2007 року почала навчатися в Київському Національному Авіаційному університеті. В липні 2007 р., вони з колишнім чоловіком ОСОБА_11 (батьком доньки) прийняли спільне рішення, а саме: для забезпечення житлом і для навчання доньки у місті Києві, домовилися сумісно виділити гроші. Оскільки на той час вона не володіла такою сумою коштів, то прийняла рішення отримати споживчий кредит у банківській установі. Однією з умов банку, при наданні кредиту, було наявність нерухомого майна, що могло виступити в якості застави. З цією метою вказана квартира за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Будьонного будинок 12/36, була переоформлена на її ім'я за договором купівлі-продажу від 27.08.2007 року. Набувши право власності на вказану квартиру 27.08.2007 року, вона отримала споживчий кредит у банку ПАТ «Укрсиббанк» на суму 207050 гривень, але ці кошти колишньому власнику квартири ОСОБА_10 не передавалися, а були нею отримані та передані доньці. Заперечує проти доводів ОСОБА_5, про те, що у період з 01.09.2006 р. до 26.02.2009 р. вони фактично проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу так як фактично з 01.09.2006 року, вона проживала окремо від ОСОБА_15, оскільки з 03.10.2005 року працевлаштувалась у приватну компанію розташовану у м. Київ, де постійно працювала та мешкала в орендованій квартирі. У цей період часу з 01.09.2006 до 01.09.2007 року у спірній квартирі проживала донька ОСОБА_7 з племінницею ОСОБА_16 В цей час за донькою опікувався її рідний дядько ОСОБА_10. Вона іноді приїжджала з Києва до Запоріжжя, в цей час зустрічались з ОСОБА_15, це відбувалось як у її квартирі так і в орендованих квартирах та готелях. До лютого 2009 року однією сім'єю з ОСОБА_15 не проживала, спільного бюджету не мала, не вела спільного господарства, будь-яких домовленостей між ними, які б встановлювали частку позивача у праві на власність на квартиру не досягалось та письмових угод на майно з позивачем не укладали, у кожного з них в 2007 році, були особисто укладені кредитні договори у банківських установах, які окремо сплачували. Оскільки майно, а саме квартира №12 в будинку № 36. по вулиці Будьонного у м. Запоріжжі є її особистою власністю, то на законних підставах володіла, розпоряджалась і користувалась самостійно без згоди позивача. Позивач до цієї квартири не має жодного відношення, коштів на її придбання він ніколи не надавав, а той факт, що позивач був лише її поручителем по отриманому споживчому кредиту та був зареєстрований в квартирі не дає йому права розпоряджатись її майном, зокрема, спірною квартирою та мати в ній будь-яку частку. Просить у позові відмовити.

До суду відповідач ОСОБА_6 надала письмові пояснення щодо фактичних обставин по справі, відповідно до яких в 1998 року вона розлучилася із ОСОБА_11 та була зареєстрована і постійно мешкала в АДРЕСА_6. Наприкінці 2004 року їй зателефонував давній приятель з Києва ОСОБА_17 з яким разом навчалися в інституті та запропонував разом зустріти 2005 рік. На той час він був неодружений, погодилася та приїхала до нього в Київ на новорічні свята. З цього часу почали зустрічатися та часто приїжджала до Києва. З 03.10.2005 року працевлаштувалась у Київську фірму «Бріг Рітейл» де постійно працювала та оселилася в службовій квартирі за адресою : АДРЕСА_7, яку підприємство орендувало для проживання своїх працівників. При цьому більшість часу фактично проживала у квартирі ОСОБА_17 з яким сподівалась в подальшому укласти шлюб. Оскільки в Запоріжжі залишилася донька ОСОБА_7, яка на той час закінчувала 9 клас та похилі батьки, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2, старалася 2-3 рази на місяць на вихідні приїжджати до Запоріжжя - навідувати доньку та батьків. Так сталося що більшість вихідних днів вони з ОСОБА_17 проводили окремо один від одного. Він проводив вихідні зі своїми дітьми, а вона їхала до Запоріжжя навідувати доньку та батьків. В неї не було машини, та дуже втомлювала довга дорога до села Чапаєвка Пологівського p-ну на громадському транспорті. Наприкінці 2005 року зателефонував ОСОБА_5 з яким була знайома ще з 1992 року, але тривалий час не спілкувались та наполегливо запропонував зустріч. При цій зустрічі він розповів про своє тяжке (скрутне) матеріальне становище, а саме, що він розлучився і в нього на утриманні залишились двоє дітей, коштів на їх утримання не вистачає. В цей період позивач проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 де і на даний час володіє часткою на цей будинок. У ОСОБА_5 був автомобіль та відносини спочатку мали діловий характер: давала кошти на бензин, та він возив до батьків, а вона знайомила його з посадовими особами підприємств та установ, з якими він в подальшому співпрацював як приватний підприємець. З часом відносини змінилися та стали мати особистий характер. Коли приїжджала з Києва ОСОБА_5 зустрічав на вокзалі, після чого їхали до батьків. Коли поверталися в Запоріжжя то часто проводили час разом. По приїзду в Запоріжжя мала багато домашніх та особистих справ - приготувати їжу доньці, зробити манікюр, врегулювати відносини із сусідами (донька з друзями часто слухала музику дуже голосно та сусіди скаржилися на це) та інше. Ввечері в неділю ОСОБА_5 відвозив на вокзал де сідала на поїзд для того, щоб зранку в понеділок вийти на роботу. Відносини з ОСОБА_17 продовжувалися до кінця 2008 року. В період 2006-2007 р. зустрічі з ОСОБА_5 проходили як у квартирі так і в орендованих квартирах та готелях. З 2008 року (після його реєстрації у квартирі) та в звязку з тим, що квартира була вільною, ОСОБА_5 став постійно мешкати в ній, доглядаючи за домашніми тваринами (кішка та черепаха). У спірній квартирі була зареєстрована та проживала з 01.07.1997 року, перебуваючи у цей час у шлюбних відносинах з ОСОБА_11, який придбав квартиру і, в звязку з виїздом за кордон, оформив її на свого рідного брата ОСОБА_10, при цьому між ними була домовленість, що згодом вказана квартира буде належати доньці. ОСОБА_10 - колишній військовослужбовець не мав коштів на придбання вказаної квартири і ніколи не був в ній зареєстрований. Шлюб з ОСОБА_11 був розірваний 01.06.1998 р. Вона була зареєстрована та мешкала в спірній квартирі зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_7 З цього часу, а саме з 01.07.1997 р., в даній квартирі крім неї були зареєстровані: донька - ОСОБА_7, ОСОБА_18П.(родичка колишнього чоловіка - ОСОБА_11) та рідна сестра ОСОБА_13 Крім того, з 01.09.2006 р. у квартирі мешкала племінниця - ОСОБА_16, яка тимчасово проживала в м. Запоріжжя у звязку з навчанням. Вказані особи, що були зареєстровані в квартирі, періодично перебували в квартирі. Крім того, в квартирі періодично перебував колишній чоловік ОСОБА_11, який відвідував свою доньку ОСОБА_7. У своїй квартирі за власний кошт робила ремонти у 1997 році та 2004-2005 роках. Комунальні послуги та послуги звязку сплачувала особисто. Зазначена квартира ніколи не орендувалась. Донька ОСОБА_7 у червні 2007 року закінчила школу та з 01.09.2007 року почала навчатися в Київському Національному Авіаційному університеті. В травні 2007 р., з колишнім чоловіком прийняли спільне рішення про придбання житла для доньки у місті Києві. Кошти на придбання житла були виділені ними пропорційно: її частка складала 1/3 від вартості квартири, а частка чоловіка - 2/3 від її вартості. Оскільки на той час вона не володіла такою сумою коштів, то прийняла рішення взяти у банку споживчий кредит. Однією з умов банку, при наданні кредиту, було наявність нерухомого майна, що могло виступити в якості застави. З цією метою спірна квартира була переоформлена на її імя по договору купівлі-продажу від 27.08.2007 року і стала заставою для отримання кредиту. Набувши право власності на квартиру вона 27.08.2007 року отримала споживчий кредит у банку ПАТ «Укрсіббанк» на суму 207050 гривень. Кошти колишньому власнику квартири ОСОБА_10 не передавалися, а були витрачені для навчання доньки та придбання їй квартири у м. Києві. В період знайомства з ОСОБА_5 вона працювала та проживала у місті Києві. З 03.10.2005 року працевлаштувалась у Київську фірму «Бріг Рітейл» де постійно працювала та мешкала в орендованій квартирі. При цьому періодично буваючи в Запоріжжі, допомагала ОСОБА_5 налагоджувати його звязки для здійснення підприємницької діяльності в енергетичній сфері міста Запоріжжя та Запорізької області. В грудні 2006 року він зареєструвався приватним підприємцем в місті Токмак. З метою залучення якомога більше клієнтів для ведення бізнесу ОСОБА_5 необхідно було мати статус підприємця міста Запоріжжя. З метою перереєстрації у Державному реєстрі підприємців він звернувся до неї з проханням прописати його у спірній квартирі, на що надала згоду, в якій на той момент була повноправною власницею, за надану ОСОБА_5 послугу, а саме, за його згоду бути поручителем по її договору споживчого кредиту. Позивач був прописаний у зазначеній квартирі в грудні 2007 року. Після чого він, використовуючи вказану реєстрацію, здійснив перереєстрацію СПД в податковій інспекції Хортицького району м. Запоріжжя. Однією з моїх умов, щодо його прописки, було відсутність у подальшому будь яких майнових претензій стосовно його та/або його дітей на житло у спірній квартирі. Вона вимагала оформити про це відповідну розписку. Він прийняв умову та власноруч написав таку розписку, яку викрав після припинення шлюбних відносин. Вона була приватним підприємцем та доходу повністю вистачало на погашення кредиту. Однак, за правилами, які діяли у 2006 - 2008 роках, повинна була погашати кредит у тому місці де я його отримала - в Запоріжжі, то довіряла ОСОБА_5 і надала йому довіреність для ведення справ по бізнесу, у тому числі на розпорядження рахунком. А тому йому було зручно на підставі цієї довіреності знімати кошти з її рахунку та сплачувати кредит за квартиру. Після оплати за кредит він надавав всі квитанції про сплату кредиту. Про відсутність факту проживання з ОСОБА_5 однією сімєю говорить, зокрема, і той факт, що в 2008 році вона майже місяць проводила відпустку окремо від нього перебуваючи за кордоном в Португалії. В грудні 2008 року вона звільнилася з попереднього місця роботи у м. Києві та переїхала до м. Запоріжжя. З цього часу стали постійно спілкуватись і в лютому 2009 року з позивачем був укладений шлюб. До лютого 2009 року однією сімєю з ОСОБА_5 не проживала, спільного бюджету не мала, не вела спільного господарства. Протягом всього періоду знайомства з ОСОБА_5 ніколи не було спільного бюджету, кожен окремо оплачував свої витрати, а саме: ОСОБА_5 оплачував навчання двох своїх дітей у вищих учбових закладах та проживання їх у містах Запоріжжі та Токмаку; власне навчання у ВУЗІ м. Мелітополь; ремонт власного будинку в місті Токмак; витрати на придбання земельних ділянок в селі Малокатеринівка Запорізького району 0,12 га для будівництва житлового будинку та в м. Пологи Запорізької області 0,6 га для будівництва магазину та ведення бізнесу; кредит, отриманий в липні 2007 року в ВАТ «Родовід Банку», в сумі 18,5 тис.дол. США на придбання автомобілю марки SKODA модель OCTAVIA TOUR 2007 року випуску ЇЇ витрати: частково за навчання доньки у Києві; утримання житла у місті Запоріжжя; оплата по споживчому кредиту. Тобто кожен окремо сплачував зобовязання по своїх кредитних договорах. Шлюбні відносини з позивачем де-факто були припинені з травня 2014 року, а де-юре з 09.04.2015 року. Після розірвання шлюбу в квітні 2015 року, нею особисто було здійснено дострокове погашення споживчого кредиту в сумі 77367,48 грн. Фактично з 01.09.2006 року, проживала окремо від ОСОБА_15, оскільки постійно мешкала та працювала в місті Києві; у цей період часу з 01.09.2006 до 01.09.2007 року в квартирі проживала неповнолітня донька ОСОБА_7 з племінницею ОСОБА_16; кожен мав окремий бюджет та витрачав кошти на власні потреби; у період з 2004 по 2008 вона мала стосунки з іншим чоловіком.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 підтримала свої заперечення та письмові пояснення, просила у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 з позовом не згодна, надав письмові заперечення відповідно до яких вказала, що у 1997 році спірну квартиру придбав для неї її батько ОСОБА_11. Квартира повинна була забезпечити її житлом протягом життя. Із самого дитинства вона мешкала в ній та знала, що ця квартира належить їй. Рідні, у тому числі мати ОСОБА_6, цього також ніколи не заперечувала. Батько постійно мешкає за кордоном та вона спілкується із ним по скайпу або телефоном. Коли стала дорослою, батько пояснив, що оскільки вони із матірю розлучилися, то він побоювався, щоб новий чоловік матері не міг претендувати на житло, а тому просив свого брата - її рідного дядька ОСОБА_10 оформити придбану ним квартиру на своє імя. Дядько ОСОБА_10 виконав прохання тата, та зареєстрував квартиру на себе за договором купівлі-продажу від 14.05.1997 року № 503. Не зважаючи на те, що дядько ОСОБА_10 формально був власником квартири він ніколи не проживав у ній та не був зареєстрований. Він має власне житло в якому і проживає зі своєю сімєю. В квартирі з 1997 року по 2007 рік включно жила вона із мамою ОСОБА_6. Певний час разом жила родичка батька ОСОБА_12 та рідна сестра матері - ОСОБА_13. Також з вересня 2006 р. по травень 2007 року у квартирі мешкала двоюрідна сестра - ОСОБА_14, яка навчалася в м. Запоріжжі. У квітні 2007 року по закінченні середньої школи вступила до навчання до Національного авіаційного університету, який розташований у м. Києві. Батько ОСОБА_11 приїжджав на випускний та вони із мамою спільно вирішили, що їй необхідно придбавати житло у Києві. Він сказав, що дасть більшу частину коштів на нову квартиру та навчання. Однак виходячи із цін на житло в місті Києві батько сказав, що мама також повинна вкласти кошти в житло та навчання. Мати завжди гарно заробляла, однак вона піклувалася про своє та її життя, а тому зробити великих заощаджень їй не вдалося. На сімейній нараді було вирішено, що єдиним способом для матері отримати кошти на її навчання та проживання у Києві є отримання банківського кредиту під заставу квартири АДРЕСА_8. Батько погодився із тим, що його брат має переоформити квартиру на маму, а мама потім віддасть цю квартиру в заставу банку. Кошти, які дасть банк мама ОСОБА_10 віддавати не буде, а забере їх собі для того щоб долучити до батькових коштів, які в подальшому будуть використані на навчання та влаштування житлових умов у Києві. Коли батько поїхав з України він залишив матері велику кількість грошей, які разом із маминими кредитними коштами повинні були вирішити всі питання повязані із оплатою навчання та переїздом до м. Києва. В серпні 2007 року ОСОБА_10 переоформив на маму квартиру, мама віддала її в кредит та отримала в банку гроші, які залишила собі. Всі гроші і ті, що залишив батько і ті, що отримані від банку внаслідок застави квартири вони з мамою взяли з собою і разом поїхали до Києва. Між батьками завжди була домовленість, що коли стане дорослою право власності на квартиру буде переоформлено на неї. А тому підписання договору дарування квартири у 2015 році фактично відповідало як її волевиявленню так і волевиявленню батька ОСОБА_11, за кошти якого ця квартира і була придбана. Вважаю, що ОСОБА_5 не має до придбання квартири АДРЕСА_8 ніякого відношення. Наприкінці 2005 року мама ОСОБА_6 влаштувалася на роботу у компанію, яка розташована в м. Києві. З цього часу вона переїхала жити до Києва. Фірма, в який вона працювала, надавала в користування службове житло. Мати дуже піклується про своїх похилих батьків, які мешкають у с. Чапаєвка Пологівського району Запорізької області, а тому вона приїжджала з Києва до Запоріжжя на вихідні 2-3 рази на місяць. Як правило вона приїжджала рано вранці київським поїздом та відразу їхала до стареньких. Верталася вона з Чапаєвки або в суботу ввечері або в неділю вранці. В неділю ввечері мама поверталася до Києва на роботу. Мама познайомила із ОСОБА_19 у 2006 році. Вона сказала, що він її давній знайомий, ще з тих пір коли вона жила в Токмаку. Вона також сказала, що вона допомагає йому у бізнесі. У ОСОБА_5 була машина та він зустрічав маму із поїзда, віз її в Пологівський район до її батьків, а потім вони разом поверталися додому. Якщо вони поверталися в суботу, то ОСОБА_5 часто залишався у нас ночувати. А у неділю ввечері він відвозив маму на вокзал. Була вже доросла та розуміла, що відносини матері і ОСОБА_5 виходять за рамки службових та товариських стосунків. Однак з повагою ставилась до особистого життя людини, у тому числі своєї матері. Мати довіряла ОСОБА_5 та навіть надала йому ключі від квартири. Вона пояснювала це тим, що по роботі йому доволі часто приходиться на 2-3 дні приїжджати в Запоріжжя та вона хоче, щоб він ночував у нас дома. Мама спросила, чи не заперечую проти цього, не заперечувала. Після цієї розмови ОСОБА_5 став іноді приїжджати на 2-3 дні всередині тижня. Коли він приходив ночувати, приносив із собою речі та продукти. А коли уходив, то свої речи забирав. Фактично з кінця 2005 року по вересень 2007 року мати в квартирі постійно не проживала, а лише приїжджала на вихідні кілька разів на місяць. У вересні 2007 року переїхала для навчання до м. Києва. Доки вирішувалися питання із квартирою, переїхала в квартиру, яку орендувала фірма, в якій працювала, для своїх працівників. Вони з мамою жили в одній кімнаті, а ОСОБА_8 із донькою в іншій. В Запоріжжі залишилися домашні тварини - кішка та черепаха, яких в орендовану квартиру заборонено було брати. Оскільки в квартирі в Запоріжжі вже ніхто з нас постійно не жив, мати просила ОСОБА_5 доглядати за ними та за квартирою за відсутності. По приїзду в Київ дізналася, що у мами серйозні стосунки з чоловіком - ОСОБА_17. Практично весь час доки жила на орендованій квартирі мама жила у нього. Мама із ОСОБА_17 часто приходили провідували, піклувалися про навчання. Всі разом ходили в кафе та в магазини за продуктами. При цьому за все розраховувався ОСОБА_17. Він дарив мамі подарунки, забезпечував її життя та піклувався про здоровя, привозив ліки та продукти. Відомо, що стосунки матері із ОСОБА_17 тривали до кінця 2008 року - до звільнення її з роботи та повернення до Запоріжжя. Просить суд у позові відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 пояснила, що у 1997 році була придбана спірна квартира і гроші на квартиру давав її батько ОСОБА_20, а квартира була оформлена на її дядю, який у квартирі ніколи не проживав. Вона у квартирі проживала до 2007 року до переїзду у м. Київ. У києві необхідна була квартира та необхідно було взяти на це кредит. Кредит взяли у банку, але гроші не передавалися продавцю квартири, а надали їй особисто на придбання квартири у м. Київ та на оплату навчання. З 2004 року мати зустрічалась з ОСОБА_17. З 2005 року мати працювала у м. Київ і приїжджала тільки на вихідні дні. С ОСОБА_5 матір познайомилась у 2006 році. ОСОБА_5 приїжджав на вихідні дні і зупинявся в квартирі, зустрічав її матір і відвозив на вокзал, до родичів. За пальне на поїздки сплачувала матір. Спірна квартира була матірю їй подарована.

Відповідач ОСОБА_8 з позовом не згодна, надав письмові заперечення відповідно до яких проти позовних вимог, викладених позивачем у своєму позові, заперечує, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими. 15 травня 2015 року вона придбала у ОСОБА_7 двокімнатну квартиру загальною площею 50,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_9. Нею за квартиру були передані грошові кошти у розмірі 220637 грн. Вона повністю заперечує проти визнання договору дарування недійсним, та витребування майна з її власності. Оскільки вона знайома з ОСОБА_6 та її донькою ОСОБА_7 приблизно з 2002 року, достовірно знаю, що вказана квартира завжди знаходилась у власності їх с першим чоловіком родини, задовго до будь яких відносин з позивачем. ОСОБА_8 тому її вибір був зроблений на користь цієї квартири, оскільки знала її історію та могла бути абсолютно впевнена, що продавець має повне право на її відчуження. На сьогоднішній день вона є добросовісним набувачем спірної квартири. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_5 ніколи не був власником квартири, тому вважає його посилання на ст. 388 як на підставу своїх вимог безпідставними та розцінює їх тільки як спробу безпідставно заволодіти чужим майном. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_8 також пояснила, що вона знає ОСОБА_6 з 2000 року, разом працювали Запоріжжяобленерго, потів вона поїхала працювати у м. Київ в 2004 році. В 2005 році ОСОБА_6 влаштувалась на роботу у Києві та познайомилась з ОСОБА_17. ОСОБА_8 с ОСОБА_6 проживали разом у корпоративній квартирі, клієнтура була з різних міст, а в Запоріжжі у офісі були рідко. В 2007 році у Києві проживали на вул. Горького та до ОСОБА_6 приїхала її донька Катя. В 2008 році приїхав ОСОБА_11 та купували квартиру у Києві. ОСОБА_6 говорила що ОСОБА_5 її бізнес партнер. З 2005 року по 2008 рік ОСОБА_6 практично знаходилась у м. Київ та у м. Запоріжжя приїжджала на день чи два, постійно займала гроші. ОСОБА_8 давала гроші ОСОБА_6 на придбання бізнесу десь у 2009 2010 році. С ОСОБА_5 познайомилась десь у 2008 році, бачила його у Києві рази два. У Києві ОСОБА_6 мала стосунки з ОСОБА_17 та теж проживала у його квартирі.

Третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 у судове засідання не зявилася, самостійних вимог не заявляє.

Сторони наполягали на розгляді справи за відсутності третьої особи.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що познайомився з ОСОБА_5 в 2001 році, допомагав в магазині проводить світло. Від нього довідався, що він почав зустрічатися з жінкою, яка мешкає в Запоріжжі та переїхав жити до неї, в 2006 році допомагав йому перевозити речі в Запоріжжя, а в 2007 році свідок приїжджав до них у Запоріжжя святкувати день народження на Набережній у кафе. Знає, що вони жили однією сімєю, разом спали в одному домі, у квартирі де мешкали робили ремонт, більшу участь в ремонті приймав ОСОБА_5, інструменти привозив на вул. Будьонного. Коли бував в їх квартирі речі не валялись, все було прибрано та красиво. Коли допомагав перевозити речі ОСОБА_5, що було в ящиках не знає.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що познайомились з ОСОБА_5 на початку літа 2006 року по питанням бізнесу, були ділові стосунки. 22.12.2006 року він познайомив зі своєю жінкою, далі підтримували товариські стосунки. У вересні 2008 року привозив їм запрошення на своє весілля, на якому вони були разом. Стосунки в них були як у чоловіка та дружини. Разом приїжджали в с. Чапаєвка, допомагали батькам в огороді. У 2007 році було ДТП, подзвонив ОСОБА_5 та попросив відвести ОСОБА_6 та її доньку Катю з місця ДТП в с. Чапаєвку. Стосовно покупки житла в Запоріжжі по вул.. Будьонного свідок нічого не знає. Знає був ремонт квартири у Києві та з їх слів всі кошти витрачались на цей ремонт. В 2007-2008 роках ОСОБА_5 з ОСОБА_6 разом їздили в м. Умань, у 2010 році їздили за кордон та в 2008-2009 роках до матері ОСОБА_5 в Росію. Свідок 2 рази був у квартирі, у вересні 2008 року та за рік до цього в 2007 році, коли був у квартирі більш нікого там не бачив.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснив, що він є племінником ОСОБА_5. В 2007 році ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приходили разом до нього на день народження до цього знав ОСОБА_6 десь біля року, ОСОБА_5 її представляв як свою жінку. Знає, що разом вони живуть з 2005-2006 року. Хотіли будувати дім, свідок допоміг їм з ділянкою. Вони разом їздили до батьків ОСОБА_6 в село. В квартирі у них не бував. ОСОБА_5 достатньо заробляв, разом допомагали доньці ОСОБА_6, проживали як повноцінна сімя. ОСОБА_6 працювала у Києві, але кожні вихідні приїжджала в Запоріжжя.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснила, що наприкінці 2005 року ОСОБА_6 приїхала до свідка на дачу і познайомила з ОСОБА_5, казала, що в них серйозні відносини та вона хоче с ним проживати. ОСОБА_6 знає давно, зустрічалися 2-3 рази на рік святкувати свята та дні народження. На день їх одруження ОСОБА_6 не працювала та була обмежена у ресурсах. Зі слів ОСОБА_6 свідок знає, що ОСОБА_5 дарував їй прикраси, купували разом техніку, робили ремонт. У 2005-2006 роках їздили до батьків ОСОБА_5. Свідок вважає, що це була повноцінна сімя, про інші відносини ОСОБА_6 не знає. В квартирі у Києві робили ремонт друзі ОСОБА_6, ОСОБА_5 часто їздив до Києва та приймав участь у ремонті. Квартиру по вул.. Будьонного в м. Запоріжжі зі слів ОСОБА_6 купив її колишній чоловік та оформив на імя свого брата, але для неї. ОСОБА_6 в 2007 році казала, що купила квартиру, оформила кредит у валюті під заставу.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_6 з 90-х років, з ОСОБА_5 вона їх познайомила восени 2005 року, коли приїжджали до них на дачу. Почали дружити сімями, зустрічались на празники, святкували день народження доньки ОСОБА_6, постійно були разом. Коли ОСОБА_6 була у Києві, ОСОБА_5 мешкав у Запоріжжі з її донькою. Після зустрічі з ОСОБА_5 її фінансове положення змінилося, в квартирі був зроблений ремонт, зявився хороший телевізор, диван, зробили балкон. Раніше ОСОБА_6 брала в займи гроші, після появи ОСОБА_5 перестала. Про квартиру у Києві свідку нічого не відомо. В 2007-2008 роках відповідач постійно працювала у Києві, приїжджала в Запоріжжя на вихідні дні. Знає, що вони в 2005-2006 роках разом їздили в Росію до матері ОСОБА_5. Також зі слів ОСОБА_6 знає, що брали кредит для покупки квартири у Запоріжжі, якої саме не знає.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснив, що познайомився з ОСОБА_5 в 2005 році в селі, робили проект, по весні 2006 року зустрів його в селі Чапаєвка у батьків ОСОБА_6, вона представила його як чоловіка, бачились 1-2 рази на місяць, також вони разом їздили відпочивати на о. Кріт. В них буда поведінка як у чоловіка та дружини. В квартирі у Запоріжжі свідок не бував, був лише в офісі ОСОБА_5, спілкувався виключно з ним по робочим моментам. Коли вони зареєстрували шлюб не знає, на свадьбі не був. Мешкали вони в Запоріжжя, бачив їх по вихідним дням. Стосовно квартири свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_6 та ОСОБА_5 давно, познайомились та дружили сімями. Познайомилися у 2005 році, а у 2007 році приїжджали у гості. ОСОБА_6 спочатку представила ОСОБА_5 як друга, потім як чоловіка, показувала обручку. Коли був у них дома в Хортицькому районі м. Запоріжжя, в квартирі бачив речі ОСОБА_5, допомагав ставити супутникову антену, заносити холодильник. ОСОБА_6 спочатку працювала в Обленерго, потім перейшла на іншу роботу, постійно проживала в Запоріжжі та 2-3 рази на місяць їздили до Києва, ОСОБА_5 мешкав з нею в Запоріжжі. Кому належала квартира йому не відомо, але знає, що вони там мешкали у двох, доньки ОСОБА_6 не бачив.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що у 1997 році його брат попросив купити квартиру для його дружини та доньки, формально квартиру оформили на імя свідка, однак у квартирі мешкала ОСОБА_10 з донькою, свідок мешкав в інший квартирі. В 2007 році була розмова з братом про те, що ОСОБА_7, бажала вчитися в Києві та потрібні були кошти, зробили формальну перепродажу квартири, кошти за квартиру не передавалися, лише юридично змінився власник. Квартира була оформлена на свідка, щоб в подальшому коли ОСОБА_7 виповниться 18 років переоформить на неї. Квартира в найм нікому не здавалася, про особисте життя ОСОБА_7 свідку нічого не відомо. ОСОБА_7 брала кредит у банку під заставу квартири. ОСОБА_5 памятає, забирав в 2007 році з моря. При переоформлені квартири були присутні ОСОБА_7, ОСОБА_5, свідок та його дружина.

Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні пояснила, що вона мешкала в ОСОБА_21, а у 2006 році переїхала до Запоріжжя та проживала у ОСОБА_7 по вул.. Будьонного до квітня 2007 року, разом з ними мешкала донька ОСОБА_7. З ОСОБА_5 познайомилась коли вони з ОСОБА_7 приїжджали до квартири по вул. Будьонного, казала, що це її приятель по роботі. В квартирі він не проживав, речей його не було, стосунки у них були приятельські, як чоловік та дружина ніколи не жили. Бувало на вихідні підвозили в ОСОБА_21 на машині. ОСОБА_7 працювала в Києві та приїжджала в Запоріжжя лише на вихідні дні. ОСОБА_5 іноді ночував сам у квартирі, коли приїжджав по роботі з дозволу ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_7 більше 8 років, у березні 2008 року брала у неї кошеня, до цього коли ОСОБА_7 приїжджала з Києву до Запоріжжя приходила до неї додому робити манікюр. З ОСОБА_5 познайомилась у день їх свадьби, до цього у квартирі бачила лише ОСОБА_7, інших чоловіків не бачила, ОСОБА_7 казала, що в Києві у неї є чоловік. Після свадьби також приходила та вже бачила ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні суду пояснила, що знає ОСОБА_7 з 1989 року, з 2000-2003 року мешкали по сусідству по вул.. Будьонного в м. Запоріжжі. Знає, що чоловік ОСОБА_7 купив їй квартиру у Запоріжжі та оформив її на свого брата. В 2007 році квартиру переоформили на ОСОБА_7, так як були потрібні грошу на навчання доньки. Гроші за квартиру брату колишнього чоловіка ОСОБА_7 не платила. З 2005-2006 року ОСОБА_7 почала мешкати у Києві, а у квартирі по вул.. Будьонного мешкала її племінниця. ОСОБА_5 знає з 2007 року разом відпочивали, на відпочинку ОСОБА_7 з ОСОБА_5 проживали в окремих кімнатах. Не може сказати, що вони жили однією сімєю. В 2005 році ОСОБА_7 запрошувала до квартири, показувала ремонт, ОСОБА_5 там не було. В 2009 році вони одружились. Знає, що ОСОБА_7 з ОСОБА_5 на вихідні дні їздили до батьків та ОСОБА_7 давала гроші на бензин та допомагала йому влаштувати свій бізнес у Запоріжжі.

Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_7, проживає у квартирі зверху. З ОСОБА_5 познайомився весною 2010 року, робив ремонт, а в нього були претензії, в подальшому декілька разів зустрічались на стоянці, один раз зустрічали разом новий рік. В квартирі проживала донька ОСОБА_7, коли закінчила школу влаштовувала гулянки, свідок намагався їх вгамувати. В 2007 році с приводу цих гулянок розмовляв з ОСОБА_7 та вона пояснила, що донька втупила до навчального закладу до Києва, і вона постійно працює в Києві та дуже рідко приїжджає до Запоріжжя.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_7 з 1994 року, вона подруга його колишньої дружини, а він товаришує з її колишнім чоловіком ОСОБА_11. З 2000 року мешкає у Києві, в Запоріжжі буває рідко. Новий 2005 рік зустрічали з ОСОБА_11 разом і з того періоду почали зустрічатися, свої стосунки не афішували. З 2006 року до середини 2008 року проживав з ОСОБА_11 разом в Києві, на вихідні вона періодично їздила в Запоріжжя. В 2008 році посварились. ОСОБА_11 з ОСОБА_5 були партнерами по бізнесу.

Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту позивача ОСОБА_5, він з 06.12.2007 року зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4(т.1 а.с.22-24).

Відповідно до копії паспорту відповідача ОСОБА_6, вона з 01.07.1997 року зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.26-28).

Відповідно до копії довідки житлових органів №1158 від 16.06.2015 року, довідки №2244 від 15.10.2015 року, у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають позивач ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_6, та ОСОБА_12, ОСОБА_32О.(т.1 а.с.29, 87).

Відповідно до копії договору поруки №0/ІІ від 27.08.2007 року позивач ОСОБА_5 виступив поручителем перед АКІБ «УкрСиббанк» за належне виконання відповідачем ОСОБА_6 умов договору надання споживчого кредиту на суму 41000 доларів США(т.1 а.с.30-31).

Відповідно до копії договору купівлі продажу квартири від 15.05.2015 року, ОСОБА_7 продала ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_4. Квартира належала ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 15.04.2015 року(т.1 а.с.32-33, 92-93, 100-101).

Відповідно до копії рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2015 року, шлюб між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_6 було розірвано(т.1 а.с.35, 94).

Згідно до тексту рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2015 року шлюб між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_6 було зареєстровано 26.02.2009 року.

Відповідно до копії постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2007 року, провадження за адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_5 по факту ДТП яке мало місце 28.07.2007 року на автодорозі Оріхів Пологи в бік м. Токмак, було припинено на підставі ст. 38, 247 КУпАП(т.1 а.с.69).

Відповідно до матеріалів адміністративної справи 3-9787/7, оглянутої у судовому засіданні, пояснення ОСОБА_5 вказують на те, що він у автомобілі знаходився з ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до копії довіреностей від 11.05.2006 року, 04.05.2009 року, 26.05.2012 року, ОСОБА_6 уповноважувала ОСОБА_5 представляти її інтереси як фізичної особи підприємця(т.1 а.с.71, 72, 73).

Відповідно до копії договору купівлі продажу квартири № 503 від 14.05.1997 року, ОСОБА_10 придбав квартиру АДРЕСА_4(т.1 а.с.90,91).

Відповідно до копії договору купівлі продажу квартири від 27.08.2007 року, ОСОБА_10 продав ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_4(а.с.95-96).

Відповідно до листа ТОВ «ДАССЕКО» №6 від 26.10.2015 року, вказано, що ОСОБА_5 який мешкає у квартирі АДРЕСА_4, користується послугами цілодобової охороняємої стоянки та паркував автомобіль в період з 01.11.2006 року по 06.07.2015 року(т.1 а.с.116).

Відповідно до довідки ТОВ «Бріг-Рітейл» №75 від 04.11.2015 року, ОСОБА_6 у період з 24.03.2006 року по 19.05.2008 року працювала у ТОВ «Бріг-Рітейл»(м. Київ) на посаді консультанта з повною зайнятістю(т.1 а.с.120).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_6, вона з 11.08.2008 року по 31.12.2008 року працювала в ТОВ «Софтпроект сервіс», з 02.09.2009 року працювала в ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго»( т.1 а.с. 84-86, 121-122).

Надані суду відповідачкою ОСОБА_7 фотокартки на фото таблицях з написами: травень 2007 року випускний ОСОБА_7, вересень 2007 року з грошима які були отримані від банку та батька, зима 2006 року у магазині у Києві, зима 2007 року у магазині для облаштування квартири у Києві(т.1 а.с.128-130).

Відповідно до копії Договору 07-1/ОФ/91-342 від 30.07.2007 року, договору №08-2/ЗФ/0305-826 від 29.08.2008 року, ОСОБА_7 навчалась на платній основі у Національному авіаційному університеті м. Київ, замовником навчання виступала ОСОБА_6О.(т.1 а.с.131-136).

Відповідно до копії листа ПАТ «УкрСиббанк» №31-1-62/27 від 15.04.2015 року, довідки № 20158-3-242 від 16.11.2015 року, договір про надання споживчого кредиту № 0 від 27.08.2007 року та договір іпотеки № 0/З від 27.08.2007 року на квартиру АДРЕСА_4, укладений з ОСОБА_6 припинили свою дію внаслідок повернення кредитних коштів(т.1 а.с.143, 144).

Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, свідчить про те, що з 2006 року по 2008 рік ОСОБА_6 отримувала доходи з різних джерел(т.1 а.с.145-149).

Відповідно до копій квитанції, ОСОБА_6 з 2007 року по 2009 рік сплачувала грошові кошти в рахунок погашення кредиту(т.1 а.с.150-166).

Відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2015 року, Ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 24.12.2015 року, ОСОБА_5 визнаний таким, що втратив право користування у квартирі АДРЕСА_4(т.1 а.с.197-201).

Відповідно до копії договору №3817-а/07зп від 17.08.2007 року добровільного страхування наземного транспорту, адреса ОСОБА_5 вказана Запорізька обл., м. Токмак, вул. Калініна, б. 69(т.1 а.с.203-204).

Відповідно до копії додаткового договору №1 від 01.09.2009 року до кредитного договору №34.2/АА-093.07.2 від 17.08.2007 року укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Родовід Банк», адреса постійного проживання ОСОБА_5 вказана Запорізька обл., Токмацький район, м. Токмак, вул. Калініна, б. 69(т.1 а.с.205-206).

Відповідно до копії договору купівлі продажу квартири № 4940.К від 01.08.1997 року, ОСОБА_10 придбав квартиру АДРЕСА_10(т.1 а.с.221).

Відповідно до копії дозволу на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки від 03.02.2009 року, адреса ОСОБА_5 вказана Запорізька обл., м. Токмак, вул. Калініна, б. 69(т.1 а.с.224, 245).

Відповідно до копії свідоцтва про атестацію від 05.12.2008 року, атестована електротехнічна лабораторія ФОП ОСОБА_5, адреса Запорізька обл., м. Токмак, вул. Калініна, б. 69(т. 1 а.с.244).

Відповідно до копії рішення № 35 Малокатеринівської сільської ради від 19.07.2007 року та копії державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_6 передана у власність земельна ділянка у смт. Малокатеринівка вул. Щаслива, 24(т.2 а.с. 40-41).

Відповідно до копії рішення № 36 Малокатеринівської сільської ради від 19.07.2007 року та копії державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_5 передана у власність земельна ділянка у смт. Малокатеринівка вул. Щаслива, 22(т.2 а.с. 38-39).

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру №169 та №170 від 05.08.2007 року, ПП «Сампо-А» прийняло від ОСОБА_5 і ОСОБА_6 грошову суму за договорами № 21/05/07-169 від 21.05.2007 року і 21/05/07-170 від 21.05.2007 року(т.2 а.с.37).

Відповідно до матеріалів адміністративної справи 3-9787/7, оглянутої у судовому засіданні, пояснення ОСОБА_5 вказують на те, що він у автомобілі знаходився з ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В обґрунтування позовних вимог позивачем надані до суду диски з відеозаписами(т.1 а.с. 75, 76, 77, 123, 124). У судовому засіданні судом було задоволено клопотання ОСОБА_6 про не дослідження, шляхом відтворення відеозаписів, так як вони мають приватний характер до її особи, а вона заперечує проти їх оголошення, демонстрації і дослідження у судовому засіданні.

У судовому засіданні ОСОБА_5 з приводу дисків пояснив, що у диску на а.с.75 знаходяться відеозаписи дня народження та спільний відпочинок в Криму, диску а.с. 76 знаходиться запис спільної поїздки до матері ОСОБА_5 на Урал та приїзд сестри з Португалії, на диску а.с. 77 відеозапис спільної поїздки до Криму, родичів та день народження, на диску а.с. 123 відеозапис спільної поїздки до матері ОСОБА_5, зустріч з друзями у Москві, день народження подруги матері на Уралі, поїздка до Чапаєвки до батьків ОСОБА_6, на диску а.с. 124 спільна поїздка з сестрою та її чоловіком до Криму.

З приводу даних пояснень ОСОБА_6 вказала, що дійсно були деякі спільні поїздки, але по деяким вона достеменно не памятає.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, потрібно встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23.09.2015 року, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що під час застосування ст.74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожною із сторін.

З пояснень свідків у судовому засідання, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, судом не встановлено ознак спільного проживання сімєю, за яким: чоловік та жінка проживають разом, ведуть спільне господарство, мають єдиний бюджет, не встановлено того, що вони планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру.

Пояснення свідків у судовому засіданні про те, що ОСОБА_5 робив ремонт у спірній квартирі, суд не вважає за ведення спільного господарства, так як свідками не вказано за чиї кошти робився ремонт. Свідками не підтверджено, та не надано жодного допустимого доказу щодо участі ОСОБА_5 в бізнесі ОСОБА_6, крім того, що ОСОБА_6 уповноважувала ОСОБА_5 представляти її інтереси як фізичної особи підприємця, що суд не вважає за доказ ознак спільного проживання однією сімєю.

Спільний відпочинок на морі, спільні поїздки, спільне святкування свят, про що надані суду копії фотографій, лист ТОВ «ДАССЕКО» що ОСОБА_5 користується послугами цілодобової охороняємої стоянки та паркував автомобіль в період з 01.11.2006 року, суд не вважає беззаперечними доказами факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу, оскільки самі вони по собі, без належних підтверджень інших ознак факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу, не являються достатніми доказами, а можуть свідчити лише про наявність дружніх стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу.

Суду не надано документальних доказів, що підтверджують придбання майна на користь сімї, витрачання коштів на спільні цілі, тощо. Факт того, що ОСОБА_5 виступав поручителем за кредитним договором ОСОБА_6 не може підтверджувати ведення спільного господарства. Також судом враховано факт, який підтверджений документальними доказами(копій квитанції), того, що відповідачка ОСОБА_6 в період з 2007 року по 2009 рік самостійно сплачувала грошові кошти в рахунок погашення кредиту.

Посилання позивача на періодичне спільне проживання, не є достатнім для визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, без наявності інших ознак сімї, крім того письмовими доказами встановлено, що у період 2007 - 2009 років позивач у документах вказував своє місце реєстрації , а також постійного проживання м. Токмак.

Позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірну квартиру.

Письмові докази надані позивачем, які на його думку свідчать про доведеність наявності між сторонами взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю, з 01.09.2006 року по 26.02.2009 рік, не можна вважати достатніми та переконливими доказами.

Жоден із допитаних судом свідків зі сторони позивача, беззаперечно не підтвердили факту перебування позивачки та відповідача у спірний період у фактичних шлюбних відносинах, не доповіли про факти, які б підтвердили проживання сторін саме однією сім'єю з веденням спільного господарства, побуту та бюджету.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що позивачем не доведено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 01.09.2006 року по 26.02.2009 рік, і відповідно суд не знаходить правових підстав для задоволення інших позовних вимог, які є похідними, таких як: визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_4, укладеного 15.04.2015 року, поділу майна спірної квартири, та витребування квартири з володіння у ОСОБА_8

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 212, 213, 214, 256, 259 ЦПК України, ст. 3, 21, 36, 74 СК України, ст. 328 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 01.09.2006 року по 26.02.2009 року, визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_4, від 15.04.2015 року, визнання права приватної власності на 1/2 частину квартири, витребування майна з незаконного чужого володіння, стягнення судових витрат відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області, протягом 10 днів.

Суддя: