ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8032/16-ц
провадження № 2/753/4730/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"14" вересня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецькій О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) Страхового Бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 вересня 2013 року о 16 год. 00 хв. по пр.-ту. Л. Курбаса - вул.. Картвелішвілі в м. Києві з вини відповідача, ОСОБА_2, який керував автомобілем «ГАЗ», д/н НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату ДТП ОСОБА_4 не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина водія, ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фольксваген», д/н НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5 який на момент пригоди мав поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності. Відповідно до звіту № 456 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 складає 4 015, 30 грн. У зв'язку з тим, що зазначена шкода не була відшкодована особисто винуватцем ДТП, МТСБУ виплатило потерпілому відшкодування в сумі 4 015, 30 грн. та понесло додаткові витрати на оплату послуг аварійного комісара в розмірі 618 грн., правову допомогу в сумі 1 000 грн. та судового збору.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2013 року о 16 год. 00 хв. по пр.-ту. Л. Курбаса - вул.. Картвелішвілі в м. Києві з вини відповідача, ОСОБА_2, який керував автомобілем «ГАЗ», д/н НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода.

На дату ДТП ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина водія, ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року (а.с. 6).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фольксваген», д/н НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5, який на момент пригоди мав поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності АС/4305087, термін дії якого з 28.06.2013 року до 27.06.2014 року включно. (а.с.5).

Враховуючи, що на дату ДТП ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_5, з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 456 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 складає 4 015, 30. (а.с. 11-17).

Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту оцінювача, чи доказів пов'язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.

Судом встановлено, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а»п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 4 015 грн. 30 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 259 від 22.01.2014 року (а.с. 7).

Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього закону та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі.

Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Як зазначає позивач, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ залучило аварійного комісара, у зв'язку з чим понесло додаткові витрати на встановлення розміру збитків у розмірі 618 грн. 00 коп., що копією платіжного доручення № 317 від 24.01.2014 року (а.с. 9).

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі понесених витрат в сумі 4 633 грн. 30 коп.

Згідно вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги.

Частиною 1 ст. 56 ЦПК України встановлено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У зв'язку з тим, що суду не надано доказів того, що Позивачем здійснено витрати на правову допомогу згідно Додаткової угоди № 234 до Контракту № 77 від 04.10.2012 року та доказів й розрахунків погодинної роботи, що підтверджують участь представника Позивача у судових засіданнях підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. немає.

Згідно вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач частково довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1191 ЦК України, ст. ст. 11, 57, 58, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про ідентифікаційний номер відсутні) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, п/р 871 в Укрексімбанк м. Києва, МФО 322313) грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 4 633 (чотири тисячі шістсот тридцять три) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про ідентифікаційний номер відсутні) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, п/р 871 в Укрексімбанк м. Києва, МФО 322313) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА