Справа № 500/6421/15-ц
Провадження № 2/500/77/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами на ім'я ОСОБА_3 або ОСОБА_4, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 0318-01 ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.07.2000 року, виданого Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом з Єдиного реєстру заповітів за № 2413811 від 05.05.2003 року.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_3 є:

- дружина ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.02.1976 року, виданим виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області;

- донька ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 14.03.1977 року, виданим виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 14.05.1998 року, виданим виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5».

- донька ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 01.08.1981 року виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 12.10.2001 року, виданого виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_6».

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_7, що підтверджено довідкою від 15.10.2015 року за № 1410, наданою виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_7 не проживала, що підтверджено вищезазначеною довідкою виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 21.11.2001 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3, але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до заповіту від 29 жовтня 2001 року за № 696, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було і в чому б воно не існувало і взагалі все те, на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, сертифікат на право за земельну частку (пай) серії НОМЕР_8 КСП ім. Кірова, розміром 4,42 га вартістю вісімнадцять тисяч триста сорок сім гривень, що на день смерті буде їй належати на праві приватної власності, заповіла ОСОБА_1.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджено довідкою від 12.10.2015 року за № 1386, наданою виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, не прийняла оскільки разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 та після смерті ОСОБА_4, не прийняла, то суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1,

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року та після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О.Бурнусус