справа № 563/1294/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді - Кулика Є.В.

при секретарі - Федичканич В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ROCWGК00001580 від 11 листопада 2005 року.

На імя суду відповідачем подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки існує рішення суду, постановлене з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підтвердження даної заяви відповідачем подано копію заочного рішення Корецького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2013 року, яким в рахунок погашення заборгованості в розмірі 17 795, 21 доларів (США) за кредитними договором №ROCWGК00001580 від 11 листопада 2005 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за №12 в буд.10-Б в м.Корець Рівненської області, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1

Згідно із п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.2 ст.11 ЦПК України та ч.1 ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Така правова позиція висловлена в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, якою зокрема розяснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, в тому числі про дострокове стягнення заборгованості з кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, належить виключно позивачеві.

Отже задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Заочним рішення Корецького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ROCWGК00001580 від 11 листопада 2005 року було звернено стягнення на предметі іпотеки, натомість в даному випадку судом розглядаються позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Беручи до уваги наведені обставини, суд вважає, що підстави для закриття провадження у даній справі відсутні, а тому у задоволенні поданої відповідачем заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.205 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бити включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: Є.В. Кулик