Справа №: 343/2459/15-ц
Провадження №: 2/0343/81/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Лицура І. М.,

секретаря - Бойків В. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2, як спадкове майно, що залишилося після смерті її батьків. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Долина Івано-Франківської області помер її батько ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - мати ОСОБА_6, у зв'язку з чим відкрилась спадщина, до складу якої входить будинковолодіння по АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку, стайні, стодоли, воріт та огорожі. Дане будинковолодіння збудоване батьками під час шлюбу, а тому було їх спільною сумісною власністю як подружжя. Однак, за життя батьки не оформили право власності на вказане будинковолодіння. На день смерті матері вона проживала разом з нею, купляла їй ліки, допомагала сплачувати комунальні послуги. В спадковому будинковолодінні вона проживає по даний час, веде господарство, оплачує комунальні платежі, утримує будинок, користується ним, обробляє земельну ділянку, проводила ремонт житлового будинку, тобто прийняла спадщину, хоч зареєстрована у квартирі свої дочки. Вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не претендують на дане будинковолодіння, тому що мають власне житло. Після смерті матері вона зверталася в нотаріальну контору з метою оформлення спадкових прав на вищевказане будинковолодіння, але так як не могла надати правовстановлюючих документів на нього, то державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим вона змушена звернутися в суд з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник за дорученням від 09.07.2015 року ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов визнали та в судовому засіданні заявили, що не заперечують проти задоволення позову та визнання за їх сестрою ОСОБА_1 права власності на спадкове будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2, яке належало їх батькам: ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки позивачка на час смерті матері проживала разом з нею в даному будинковолодінні і прийняла спадщину, вступивши у володіння та управління спадковим майном. Після надання пояснень в судовому засіданні, відповідачі подали до суду письмові заяви, в яких просили розгляд даної справи закінчувати в їх відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних правовідносин щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, з відповідними змінами та доповненнями.

Згідно зі ст. 524 ч.1 Цивільного кодексу УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 529 даного кодексу визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 даного кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та серії НОМЕР_2 від 31.10.2001 року (а.с. 9-10), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Про те, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою її померлих батьків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, свідчить свідоцтво про її народження серії НОМЕР_3, повторно видане 21.07.2015 року та свідоцтво про її одруження з ОСОБА_8 серії НОМЕР_4, повторно видане 14.07.2015 року, згідно з яким вона змінила прізвище із «ОСОБА_8» на «ОСОБА_8» (а.с. 7-8).

Згідно з довідкою відділу містобудування та архітектури Долинської міської ради Івано-Франківської області № 333 від 29.01.2016 року (а.с. 38), будинковолодіння по АДРЕСА_2 належало померлому ОСОБА_5 відповідно до рішення № 24 виконкому Долинської міської ради депутатів трудящих від 17.12.1965 року, згідно з яким останньому було надано право на індивідуальне будівництво.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин, що складений депутатом Долинської міської ради ОСОБА_9 03.07.2015 року (а.с. 12), ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1, а фактично з 1999 року проживає і здійснювала догляд за своєю матір»ю в будинковолодінні по АДРЕСА_2.

Договори про страхування будівель за 2001, 2002, 2004, 2005, 2010, 2011 роки, укладені ОСОБА_1 з НАСК «Оранта» (а.с. 14-21), підтверджують, що вона утримує спадковий житловий будинок, користується ним, тобто прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2, виготовленого 06.08.2015 року ПП «Золото Карпат» (а.с. 22-26), до складу будинковолодіння входить житловий будинок, загальною площею 68,8 м2, житловою площею 44,3 м2, стайня, стодола, огорожа, огорожа та ворота.

Видана ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» довідка № 33 від 08.02.2016 року (а.с. 39) підтверджує, що реєстрація права власності на вищевказане будинковолодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилася.

Про те, що нотаріус відмовила позивачці в оформленні права на спадщину після смерті її батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, свідчить лист-відповідь в.о. завідувача Долинської міської державної нотаріальної контори Дуткевич О.Я. від 05.01.215 року № 1/01-16 (а.с. 36).

За таких обставин суд приходить до висновку, що даний позов слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку, загальною площею 68,8 м2, житловою площею 44,3 м2, стайні, стодоли, воріт та огорожі і належало її матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку, загальною площею 68,8 м2, житловою площею 44,3 м2, стайні, стодоли, воріт та огорожі й належало її матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний строк з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: