Єдиний унікальний номер 233/4960/15-ц Номер провадження 22-ц/775/373/2016
Головуючий в 1 інстанції Наумик О.О.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В.

за участю секретаря Долі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2015 року ПАТ «Український бізнес банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № КСБЛФ/21760.6 від 23.12.2014 року у розмірі 41 987,90 грн., посилаючись на наступне. 23.12.2014 року між ПАТ «Український бізнес банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № КСБЛФ/21760.6, за умовами якого ОСОБА_2 надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 40 000 грн. строком до 20.12.2020 року зі сплатою 15,00 процентів річних. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином, про що свідчить відсутність будь-яких претензій та зауважень з боку відповідача. Проте позичальником зобовязання за кредитним договором належним чином виконанні не були, чим порушено умови договору та вимоги ст. ст. 11, 509, 629, 1054, частини 1 ст. 1048, частини 1 ст. 1050, частини 2 ст. 526, 610 ЦК України. Внаслідок порушення виконання зобовязань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 31 липня 2015 року складала 41 987,90 грн., з яких сума заборгованості по кредиту 36 239,99 грн.; сума заборгованості за процентами - 5 747,91 грн., в т.ч. прострочена заборгованість 5 208,27 грн.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

На вказане заочне рішення суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у позивача немає можливості надати суду примірники договорів укладених з відповідачем, а також копії сторінок паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків у звязку з їх фактичною відсутністю у Банку, оскільки вказані документи знаходяться в приміщенні головного офісу Банку за його юридичною адресою в м. Донецьку по вулиці Артема, 125, тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція. Здійснити доставку документів у Банку немає можливості.

Вказує, що для підтвердження заборгованості суду першої інстанції було надано Довідку про обґрунтований розрахунок суми заборгованості та виписки з рахунків обліку кредитних зобовязань позичальника, які містяться в матеріалах справи. Також, надано роздруківку з автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3», яка підтверджує розмір виданих кредитних коштів, дату видачі та умови кредитування (термін користування, процентна ставка).

Сторони, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, не зявилися.

Від позивача надійшло клопотання розглядати справу за відсутності представника банку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід вихилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог за кредитним договором № КСБЛФ/21760.6 від 23.12.2014 року надав суду виписку з розподільчого рахунку відповідача №6001 та роздруківку з автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3».

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Український бізнес банк», суд першої інстанції виходив з того, що надані стороною позивача докази не містять відомостей про умови, встановлені кредитним договором № КСБЛФ/21760.6 від 23.12.2014 року, щодо дотримання письмової форми договору, визначення за кредитним договором розміру процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати, а також доказів на підтвердження факту виконання позивачем своїх зобовязань за кредитним договором.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

На підставі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 58 ЦПК України).

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 при ухваленні рішення суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з положень ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В матеріалах цивільної справи відсутній кредитний договір, на який посилається банк в обґрунтування позовних вимог, тому як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, позбавлені можливості перевірити наявність кредитних правовідносин між сторонами.

В позовній заяві ПАТ «Український ОСОБА_2», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український ОСОБА_2» ОСОБА_3 просить стягнути заборгованість по кредиту, заборгованість за процентами, заборгованість по сплаті щомісячної пені. В той же час суду не надано належних доказів щодо розміру кредиту, відсотків та комісії, які і складають зміст кредитного договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що такими доказами є відомості автоматизованої банківської системи «СКРУДЖ-3» та виписка з особового рахунку позичальника по кредитному договору не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Дійсно, в матеріалах справи міститься прінтскрін (роздруківка) з автоматизованої банківської системи «СКРУДЖ 3». (а. с. 10)

Це комплексна автоматизована банківська система, яка забезпечує інтегроване управління ресурсами банку та його ефективну діяльність в цілому, дозволяє оптимізувати роботу всіх підрозділів банку.

Отже, це внутрішня банківська система, яка не містить жодного підпису відповідача і не є належним доказом існування кредитних правовідносин між сторонами.

Позивач не надав суду копію кредитного договору посилаючись на те, що не має такої можливості, оскільки всі документи залишилися в приміщенні головного офісу банку у м. Донецьку.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 та ч. 2 ст. 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку доказом виникнення кредитних відносин між сторонами є кредитний договір, який позивачем не наданий.

На підтвердження своїх доводі щодо неможливості надати суду кредитний договір позивач надав заяву про вчинення кримінального правопорушення та витяг з кримінального провадження за їх заявою, але вказані обставин не звільняють позивача від доказування.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте такі обставини судом при розгляді справи не встановлені.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» відхилити.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: