печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1506/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду 140700,02 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 16.07.2014 р. у цивільній справі № 279/7429/13-ц здійснено відповідачем 31.08.2015 р. не в повному обсязі, після утримання банківською установою комісійної винагороди згідно з тарифами - 0,5 % від суми зарахування, а саме, 828,24 грн. Вважає, що відповідач був зобов'язаний передбачити додаткові витрати, пов'язані з виконанням рішення суду, а не перекладати ці витрати на стягувача, в зв'язку з чим, грошова сума в розмірі 828,24 грн. підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Також зазначає, що Відповідачем здійснено виконання вищевказаного судового рішення з порушенням тримісячного строку, визначеного п. 48 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, в зв'язку з чим, Позивач просить стягнути з Відповідача компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів за період затримки 236 днів в сумі 3213,12 грн. та в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційну складову суми боргу в розмірі 66490,66 грн.

З аналогічних підстав ставить питання про стягнення з Відповідача компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування суми втраченого заробітку внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури, суду на виконання рішення Коростенського міськрайнного суду Житомирської області від 22.04.2015 р. за період затримки 540 днів в сумі 823,39 грн. та інфляційну складову суми боргу в розмірі 65623,83 грн.

Крім того, з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційну складову суми боргу в розмірі 65623,83 грн. компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування суми щодо сплати втраченого заробітку внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури, суду на виконання рішення Коростенського міськрайнного суду Житомирської області від 23.10.2014 р. за період з березня 2004 р. по квітень 2015 р. в загальній сумі 6548,50 грн.

В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник Відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких з посиланням на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що Законами України про Державний бюджет України на 2015-2016 р.р. бюджетні призначення на стягнення компенсації при виконанні рішень про відшкодування з державного бюджету шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам, не передбачені, а тому, відсутні правові підстави та законні можливості для стягнення з державного бюджету зазначених позивачем коштів. Кошти в сумі 165648,00 грн. сплачені позивачу в повному обсязі, що виключає покладання на Відповідача додаткового обов'язку сплати комісійної винагороди банківської установи в сумі 828,24 грн. Між сторонами відсутні зобов'язальні відносини, в зв'язку з чим, посилання позивача на положення ст. 625 ЦК України як підставу нарахування заборгованості з урахуванням індексу інфляції є безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача. У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу. Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області про відшкодування моральної шкоди ухвалено 16.07.2014 у справі № 279/7429/13-ц змінено рішення Коростенського міськрайнного суду Житомирської області від 16.05.2014 р. та з Держави в особі Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету України на користь позивача стягнуто 165648,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Згідно доводів позовної заяви, які Відповідачем не оспорюються та в належний спосіб не спростовані, 29.09.2014 р. на адресу Відповідача було надіслано виконавчий лист, який ним отриманий 03.10.2014 р.

Виходячи з положень ст.. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк перерахування коштів за рішенням рішення Коростенського міськрайнного суду Житомирської області від 16.05.2014 р. про стягнення коштів на користь Позивача сплинув 04.01.2014 р.

Визначена судовим рішення сума грошових коштів сплачена відповідачем 01.09.2015 р.

Таким чином 3% річних від несплаченої суми 165648,00 грн. за період з 04.01.2015 р. по 31.08.2015 р. становить:

165648,00 грн. : 100% х 3% : 365 (днів в році) х 239 (разом прострочених днів) = 3254,00 грн.

Згідно з рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирські області від 22.04.2015 у справі № 279/1113/15-ц, що набрало чинності на підставі ухвалою Апеляційної суду Житомирської області від 08.07.2015 за рахунок коштів Державного бюджету України на корись ОСОБА_1 18551,58 грн. у відшкодування втраченого заробітку внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури, суду.

В ухвалі Апеляційного суду Житомирської області від 08.07.2015 у вищевказаній справі встановлено, що виконавчий документ - постанова слідчого СВ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області Сільченка В.І. від 15.11.2013 р., якою у відповідності до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативна-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Позивачу відшкодовано 18551,58 грн. втраченого ним заробітку в зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності заробітку, була отриманий Державної казначейською службою України для виконання 02.04.2014 року.

Виходячи з положень ст.. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк перерахування коштів за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирські області від 22.04.2015 у справі № 279/1113/15-ц р. про стягнення коштів на користь Позивача сплинув 02.07.2014 р.

Перерахування коштів на виконання зазначеного рішення суду на користь Позивача проведено 24.12.2015 року.

Таким чином 3% річних від несплаченої суми 18551,58 грн. за період з 03.07.2014 р. по 23.12.2015 р. становить:

18551,58 грн. : 100% х 3% : 365 (днів в році) х 538 (разом прострочених днів) = 820,00 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 23.10.2014 справі № 279/3278/14-ц, що набрало законної сили, з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури, суду стягнуто 5931,35 грн.

Виконавчий лист від 20.01.2015 надіслано до Державної казначейської службі України отримано відповідачем згідно з рекомендований повідомленням про вручення поштового відправлення 02.02.2015 р.

Виходячи з положень ст.. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк перерахування коштів за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирські області від 22.04.2015 у справі № 279/3278/14-ц р. про стягнення коштів на користь Позивача сплинув 02.05.2015 р.

Перерахування коштів на виконання зазначеного рішення суду на користь Позивача проведено 24.12.2015 року.

Таким чином 3% річних від несплаченої суми 5931,35 грн. за період з 03.05.2015 р. по 23.12.2015 р. становить:

5931,35 грн. : 100% х 3% : 365 (днів в році) х 234 (разом прострочених днів) = 114,00 грн.

Вищевказані обставини призвели до того, що права Позивача на отримання передбаченого Законом відшкодування були порушені, йому були створені додаткові труднощі, пов'язані з поновленням його прав в судовому порядку.

При цьому, суд не приймає доводи відповідача щодо об'єктивних причин невиконання рішень судів з тих підстав, що Законами України про Державний бюджет України на 2015-2016 р.р. бюджетні призначення на стягнення компенсації при виконанні рішень про відшкодування з державного бюджету шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам, не передбачені, оскільки вищевказані рішення національних судів не виконувалися протягом тривалого часу та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», (заява № 22774/93, п. 74) визначено, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що зводить нанівець сутність гарантованого п. 1 ст. 6 права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» визначено, що невиконанням рішення державні органи позбавляють заявника невизначений період часу можливості отримати всю належну йому суму боргу, нестача бюджетних асигнувань не може слугувати виправданням за його вчинення.

З урахуванням вищевикладеного в порядку ст.. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Відповідачем Позивачу слід сплатити компенсацію в загальному розмірі 4188,00 грн.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідач безпідставно не виконував рішення, постановлені на його користь судами в добровільному порядку, що призвело до порушення законних прав Позивача та його життєвих інтересів як на своєчасне отримання відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, так і на своєчасне виконання судового рішення про стягнення грошових коштів за значний період, за який гривня значно знецінилась.

При цьому, за прострочення грошового зобов'язання, Позивач з посиланням на положення ч. 2 ст.. 625 ЦК України просить стягнути з Відповідача на його користь індекс інфляції за весь час прострочення по дату фактичного виконання рішень судів.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність (лист Верховного суду України «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» від 01.07.2014).

Таким чином вищевказана норма регулює правовідносини між: боржником та кредитором щодо невиконання договірних зобов'язань, а не до відносин стосовно компенсації у зв'язку з несвоєчасним виконанням судових рішень про стягнення на користь Позивача сум у відшкодування втраченого заробітку та матеріальної шкоди внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури, суду.

Отже, застосування до даного виду правовідносин санкцій у вигляді стягнення інфляційних втрат є безпідставним, а вимоги Позивача необґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У вищевказаних випадках, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 5 вищевказаного Закону встановлено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Виходячи із змісту вищевказаних положень Закону, оскільки законом закріплюється принцип повного відшкодування збитків, слід виходити з того, що збитки (пряма та упущена вигода) підлягають відшкодуванню з урахуванням офіційного індексу інфляції.

При цьому, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Таким чином вимоги позивача про стягнення на його користь з Відповідача інфляційних складових з присуджених судами на його користь грошових сум у відшкодування моральної шкоди та матеріальних витрат на правову допомогу є безпідставними, а відтак, .суд приходить до висновку, що відшкодуванню з урахуванням офіційного індексу інфляції підлягають сума втраченого Позивачем заробітку внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури, суду - 18551,58 грн. (рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирські області від 22.04.2015 у справі № 279/1113/15-ц) та грошова допомога на оздоровлення з 2004 р. по 2008 р. - 1954 грн., (рішення Коростенського міськрайонного суду від 23.10.2014 справі № 279/3278/14-ц), яка вираховується наступним чином

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції?
04.03.2004 - 20.10.200818551.581.87016136.0034687.58

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції?
04.03.2004 - 20.08.200819541.8191599.413553.41

де

?Сукупний індекс інфляції за період розраховується за формулою: ІІ ср. = ІІ1 х ІІ2 ...х ІІХ/100^n, де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості

?Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С. інфл. = С х ІІср., де С - сума боргу; ІІср.- сукупний індекс інфляції

?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції розраховується за формулою: С заг. = С + С інфл., де С - сума боргу; С інфл. - інфляційне збільшення суми боргу

Таким чином, інфляційна складова сума боргу втраченого Позивачем заробітку внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури, суду становить - 16136,00 грн., а грошової допомоги на оздоровлення з 2004 р. по 2008 р. - 1599,41 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача збитків у вигляді комісійної винагороди банківської установи згідно з тарифами - 0,5 % від суми зарахування, а саме, 828,24 грн., суд виходить з наступного.

Згідно платіжного доручення від 31.08.2015 р. № 949 сума коштів у відшкодування моральної шкоди Позивачу у розмірі 165648,00 грн. на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирські області від 22.04.2015 перерахована на користь Позивача в повному обсязі.

Згідно п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Отже, отримувач коштів, у даному відпадку представник позивача, уклавши з банківською установою відповідний договір на банківське обслуговування, погодився з тарифами банку на видачу йому готівкових грошових коштів, а тому, тягар сплати банківської винагороди лежить на отримувачі коштів, в зв'язку з чим, суд вважає вимоги необґрунтованими позовні вимоги до Відповідача в цій частині.

Враховуючи вищевикладене позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.10. 11, 61, 209, 212, 213 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового розслідування - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 21923,41 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун