Справа № 461/8200/15 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/6275/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар - Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про стягнення боргу за кредитним договором,

-

встановила:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року позовну заяву в частині вимог Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернуто та відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до юридичної особи ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» з роз'ясненням права звернення до суду за місцем проживання відповідача - фізичної особи, за територіальною підсудністю, та до господарського суду, в частині вимог до юридичної особи ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс». Повернуто «Ідея Банк» 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, згідно меморіального ордеру НОМЕР_1 від 16.07.2015 року.

Ухвалу суду оскаржив представник позивача, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить таку скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог посилається на те, що у відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема це можуть позови банку до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Крім того, апелянт не погоджується із висновком суду про те, що між позивачем та ТОВ «Гарант Плюс» виникли відносини господарського характеру на підставі договору щодо надання фінансових послуг, оскільки предметом спору є позовні вимоги щодо повернення грошових коштів за договором кредиту, та за рахунок стягнення з поручителя грошових коштів.

Зазначає, що повертаючи позовну заяву в частині вимог, звернених до відповідача ОСОБА_2 для подання позову до суду за місцем проживання відповідача, суд не врахував положення ст. 113 ЦПК України, яка надає позивачеві право пред»явити позов до суду за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів, до яких заявлено позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Матеріалами справи встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося в Галицький районний суд м. Львова з позовом до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» (місцезнаходженням якого є м. Львів вул. Валова, 11, що відноситься до території Галицького району м. Львова) про стягнення боргу за кредитним договором №АЛ1.188.18633 від 15.02.2013 року та просило стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість в сумі 22148, 26 грн. та солідарно з ОСОБА_2 та ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем заявлено позовні вимоги до відповідачів, які не пов»язані між собою, оскільки вимога про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 стосується лише останнього і випливає з умов кредитного договору, а тому повинна розглядатись судом цивільної юрисдикції, виходячи із загального правила територіальної підсудності, - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача ОСОБА_2, а вимога про стягнення коштів за договором поруки, який був укладений між позивачем та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс», - стосується лише поручителя, яким є юридична особа, і виникає із господарських правовідносин, а тому така вимога повинна розглядатись у порядку господарського судочинства.

Проте колегія суддів з висновків суду першої інстанції не погоджується.

У відповідності до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи у даному спорі йдеться про солідарний обов`язок боржника - фізичної особи та поручителя юридичної особи, то вищезазначені позовні вимоги пред`явлені до обидвох відповідачів є взаємопов`язаними між собою і їх окремий розгляд є неможливий, а тому позов, який пред`явлений до відповідачів: фізичної та юридичної особи підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для постановлення ухвали про поверення позовної заяви, в частині вимог до ОСОБА_2 та відмови у відкритті провадження до юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Фінансова компанія "Гарант Плюс".

Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме: з порушенням положень ст. ст. 15, 113 ЦПК України, та перешкоджає подальшому провадженню у справі, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування оскарженої ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.303, 304, п..3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2015 рокум скасувати та передати питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді