Справа № 708/635/16-ц
Номер провадження № 2/708/236/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі Пасічній Л.А.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мельниківської сільської ради Чигиринського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після померлої 12 листопада 1996 року ОСОБА_3, зазначивши, що після її смерті відкрилася спадщина на території Мельниківської сільської ради Чигиринського району.

Позивач являється спадкоємцем майна померлої згідно заповіту від 30.11.1994 року, нотаріально посвідченого секретарем Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Позивач, після смерті ОСОБА_3, фактично прийняв спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном. Але для можливості оформити свої спадкові права йому потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлої.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, прохали визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), пояснивши, що померла була його знайомою, яку він доглядав та проживав разом з нею до дня її смерті, та провів її поховання, а вона за життя склала на його користь заповіт. Однак, в зв"язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено він не зміг нотаріально оформити вказане спадкове майно.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, надіславши пояснення, в якому позов визнав повністю, згідний на задоволення позовних вимог, де прохав провести розгляд справи без участі представника Мельниківської сільської ради Чигиринського району.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивач проживав разом із ОСОБА_3, доглядав її до смерті та провів поховання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що проживала по сусідству з померлою ОСОБА_3 та зазначила те, що померла не мала власних дітей, тому позивач проживав разом з нею, доглядав за нею та провів її поховання.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 12 листопада 1996 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 041742, померла ОСОБА_3, після смерті якої на території Мельниківської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина.

Позивач, відповідно до заповіту від 30 листопада 1994 року, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, є спадкоємцем майна померлої.

Згідно листа відділу Держземагентства у Чигиринському районі № 1000-28-1000.3-1717/2-15 від 31.08.2015 року на ім'я ОСОБА_3 зареєстровано та отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0136036, розміром 1,60 в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Оригінал вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0136036 було втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в місцевій газеті "Чигиринські вісті" № 17 від 01.05.2016 року.

Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3, по нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась, де постановою про нотаріальну відмову від 15.03.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Так, з огляду на те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Заповіт повинен бути укладений письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. (ст. 541 ЦК УРСР).

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої ОСОБА_3 не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись статтями 524, 525 ЦК УРСР 1963 року, статтями 8, 10, 60, 212, 213, 215, 256, 257, 259 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом, яка відкрилася після померлої 12 листопада 1996 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай), розміром 1,60 га в умовних кадастрових гектарах, в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чигиринського району, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0136036, зареєстрованого 23.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 458, належала померлій 12 листопада 1996 року ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г.Івахненко