У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Луценківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин, продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Луценківської сільської ради Лохвицького району про встановлення факту родинних відносин, надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги мотивував тим, що 22 грудня 1998 року померла його троюрідна бабуся. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) площею 4,95 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Луценківської сільської ради.

Оскільки прийняти спадщину він не може в зв'язку з пропуском строку на подачу заяви про прийняття спадщини, а також в зв'язку з неможливістю встановити ступінь споріднення між ним та спадкодавцем він звернувся до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 7 серпня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є троюрідним онуком ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Продовжено ОСОБА_2 строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Луценківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, площею 4,95 га в умовних кадастрових гектарах.

Додатковим рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 9 листопада 2015 року встановлено факт належності сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією 27 грудня 2000 року ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що позовні вимоги необґрунтовані, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права та не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Апеляційним судом встановлено, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції застосував норми ЦК України в редакції 2003 року, який набув чинності 1 січня 2004 року не звернувши увагу на те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася у 1998 році, під час дії ЦК України в редакції 1963 року.

Таким чином, застосування судом норм ст. 1261 ЦК України є помилковим.

Відповідно до ЦК України (в ред. 1963 року) норми кодексу містили поняття спадкоємців тільки І та ІІ черги, до яких відносились: діти, дружина, батьки, брати, сестри, а також дід та бабка померлого (ст. ст. 529, 530).

Встановлення факту про те, що позивач є троюрідним онуком померлої, суперечить нормам ЦК 1963 року і поміж іншого не підтверджено належними та допустимими доказами.

Крім того, до участі в справі не було притягнуто особу, права та інтереси якої зачіпаються.

Також ухвалюючи у справі додаткове рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд правильно дійшов висновку про необхідність скасовування рішення та додаткового рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Луценківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин, продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргоюОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 лютого 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк