АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/3882/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1956/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.

секретар Гриньова А.М.,

з участю апелянта та його представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_2, посилався на те, що він є власником будинку по вул. Механізаторів, 15 в с. Слобідка Кульчиївецька Камянець-Подільського району. Крім нього в цьому будинку зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 З 21.05.2015 року відповідачка у цьому будинку не проживає, забрала свої речі і живе у своєї сестри по вул. Колгоспна, 20 в с. Кульчієвці Камянець-Подільського району. Відповідно з того часу відповідачка не бере участі у веденні господарства. Тому позивач просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2016 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в домоволодінні по вул. Механізаторів, 15 с. Слобідка - Кульчієвецька Камянець-Подільського району.

Додатковим рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2016 року вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, відсутні підстави, визначені законом, для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Єдиним письмовим доказом непроживання ОСОБА_2 в будинку позивача є акт від 08.10.2015 року, тобто 1-річний строк спливає 08.10.2016 року. Судом не було встановлено обставин, з яких відповідач припинила проживання у будинку позивача. Не враховано, що між сторонами протягом останніх років склались вкрай негативні стосунки, позивач погрожує їй фізичною правою, постійно ображає і не дозволяє користуватись житлом. Тому ОСОБА_2 змушена проживати у своїх рідних сестер - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім цього, відповідач не має у власності чи користуванні іншого житлового приміщення.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Так, встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Механізаторів, 15 в с. СлобідкаКульчієвецька Камянець-Подільського району. В цьому будинку з 04.02.1976 року зареєстрована ОСОБА_5, на цей час колишня дружина його власника. З травня 2015 року вона не проживає у цьому будинку.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач більше одного року не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин.

Разом з тим, суд у порушення ст. 213 ЦПК України не зясував і не навів у рішенні причини відсутності відповідача у будинку протягом цього періоду, що відповідно, позбавляло можливості оцінити їх з точки зору поважності.

Так, за ч.1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Якщо між подружжям відсутня інша угода про порядок користування приміщенням, то дружина, як член сімї власника квартири, яка проживає разом з ним у квартирі, що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, дружина та їх діти. Припинення шлюбних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сімї права користування займаним приміщенням.

У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК).

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку по вул. Механізаторів, 15 в с. СлобідкаКульчієвецька з 29.05.2015 року в звязку з поїздкою до дітей в м. Санкт-Петербург, де перебувала протягом 3 місяців і повернулася у серпні 2015 року. Позивач заборонив їй повертатися в будинок, погрожуючи фізичною розправою. Тому ОСОБА_2 змушена тимчасово проживати у своїх сестер.

Наведені обставини підтверджуються проїзним документом АМ № 187295 від 29.05.2015 року, показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Комісійні акти від 08.10.2015 р., 12.11.2015 р., 15.12.2015 р., 14.01.2016 р.,04.03.2016 року, якими підтверджено факт непроживання ОСОБА_2 в будинку позивача, не містять даних про відсутність її речей у будинку, що цілком узгоджується з поясненнями ОСОБА_2 про те, що практично усі її речі залишилися в будинку.

Отже, відповідач не проживає в житлі позивача не з власної волі, внаслідок погроз та психологічного тиску останнього, відтак вбачаються підстави визнати ці причини відсутності відповідача у житлі поважними.

За таких обставин відсутні підстави, передбачені законом, для задоволення позову, тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові, у звязку з цим втрачає чинність і додаткове рішення суду від 06.10.2016 року.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 606,33 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 606,33 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції:ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1956/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 43