1Справа № 335/7877/14-ц 2/335/19/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лепетченко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання договору недійсним та скасування запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова В.О., Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання договору недійсним та скасування запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. В ході судового розгляду справи позивач неодноразово подавав уточнену позовну заяву.

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень від 05.02.2016 року, зазначено, що 20.08.1993 року на підставі заповіту, складеного ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 10.152 державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Непечий Н.Н., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за № 3-725. Згідно свідоцтва про право на спадщину, до складу спадкового майно увійшов житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У червні 2014 року позивачу стало відомо, що 24.03.2014 року між гр. ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м. Москва Кєрєнцевою С.В. 26.07.2011 року за реєстровим № 4-3715 від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з однієї сторони, як продавцем, та ОСОБА_4, з іншої сторони, як покупцем, був укладений та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. і зареєстрований в реєстрі за № 623 Договір купівлі-продажу, за умовами якого продавці продали та передали у власність, а покупець купив та прийняв у власність житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :05:001:0767.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу право власності на житловий будинок було перереєстровано на нового власника - ОСОБА_4

Проте, ні позивач у справі, ні його брат, відповідач по справі - ОСОБА_2 не мали наміру на продаж будинку та не видавали довіреність, посвідчену нотаріусом м. Москви Кєренцевою С.В. від 26.07.2011 року, зареєстровану в реєстрі за № 4-3715.

Згідно відповіді нотаріуса Кєренцевої С.В., 26.07.2011 року нею не посвідчувалась довіреність від імені ОСОБА_1 та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 26.07.2011 року відсутні відомості про посвідчення такої довіреності.

10.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся із повідомленням про злочин до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, на підставі якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В рамках досудового розслідування кримінального провадження були призначені експертизи, за результатами яких складені висновки, з яких вбачається, що довіреність на ім'я ОСОБА_3 є підробною, у зв'язку з чим при укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_3 діючи від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 діяв без достатніх на то правових підстав.

Посилаючись на те, що в момент укладання оспорюваного правочину не було дотримано вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, укладений 24 березня 2014 року між ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м. Москва Кєрєнцевою С.В. 27.07.2011 року за реєстровим № 4-3715 від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з однієї сторони, як продавцем, та ОСОБА_4, який діяв з іншої сторони, як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою Вікторією Олегівною, зареєстрований в реєстрі за № 623; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та поновити за ОСОБА_1 державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у вигляді у 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 3-725.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що на даний час предмет спору - житловий будинок АДРЕСА_1 майже зруйнований, а тому і відсутнє спірне майно. Крім того, зазначив, що висновком почеркознавчої експертизи № 310 від 18.12.2015 року не підтверджено, що довіреність на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_1 не підписував, а тому вважає, що підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу, який укладено ОСОБА_3 на підставі довіреності, відсутні.

Інші учасники судового розгляду справи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Судові повістки, які направлялися за адресою місця проживання ОСОБА_3 повернулися до суду не врученими із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Проте, вказаний відповідач допитувався судом за клопотанням представника позивача в якості свідка в судовому засіданні 03.03.2016 року, а тому суд вважав за можливе продовжити розгляд справи у відсутність вказаного відповідача.

Відповідач ОСОБА_1, який проживає у Російській Федерації, в судове засідання також не з'явився, в матеріалах справи наявні документи про виконання судового доручення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, а також нотаріальна посвідчена заява вказаного відповідача, згідно якої він підтримує в повному обсязі заяву свого брата ОСОБА_1 і підтвердив, що жодної довіреності на продаж належної йому на праві власності частини жилого будинку на ім'я ОСОБА_3 він не видавав.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова В.О. в судове засідання не з'явилась, надала суду пояснення по суті позову, а також заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За положеннями ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу у справі ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.08.1993 року, яке зареєстроване в реєстрі за №3-725, належало по ? частині жилого будинку АДРЕСА_1 (Т. 1 а. с. 13).

Згідно довіреності Серії 61АА022068, яка посвідчена 26 липня 2011 року нотаріусом м. Москва Московської області Керенцевою С.В. і зареєстрована у реєстрі за № 4-3715, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уповноважили ОСОБА_3 бути їх представником у різних підприємствах, установах та організаціях, в тому числі продати за ціну на умовах та на розсуд представника будинок АДРЕСА_1, підписати договір купівлі-продажу та інші необхідні для цього документи (Т. 1 а.с. 94).

24.03.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавці ОСОБА_1, ОСОБА_2, від імені яких діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м. Москви Керенцевою С.В. від 26.07.2011 року, продали, а ОСОБА_4 придбав житловий будинок АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 9-10).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК України), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Статтею 219 ЦК України передбачено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Частиною 1 ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За таких обставин довіреність на вчинення договору купівлі-продажу житлового будинку повинна бути письмова та нотаріально посвідчена.

Проте, згідно відповіді Московської міської нотаріальної палати від 13.11.2015 року № 01/10033, яка надана в порядку виконання судового доручення, згідно бази даних Московської міської нотаріальної палати бланк Серії 61 АА № 022068 нікому із нотаріусів м. Москви не видавався. На бланках, які видаються Московською міською нотаріальною палатою зазначається Серія 77 АА, 77 АБ та номер (Т. 1 а.с. 235).

З відповіді нотаріуса м. Москва Московської міської нотаріальної палати Керенцевої С.В. від 11.12.2014 року № 390/2014 вбачається, що вказаним нотаріусом довіреність від імені ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та від імені ОСОБА_2, 1938 року народження, у період з липня 2011 року по 2014 рік не посвідчувалась (Т. 1 а.с. 115).

Як вбачається із Висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Коваленко Н.М. від 09.12.2015 року № 304, складеного за результатами проведеної в рамках кримінального провадження №0003029 від 10.07.2014 року судово-технічної експертизи бланку Довіреності Серії 61АА0222068 від 26.07.2011 року, встановлено, що зображення круглої гербової печатки нотаріуса м. Москви Кєрєнцевої С.В. на бланку Довіреності виготовлено за допомогою струменево - крапельного способу із застосуванням кольорової копіювальної розмножувальної техніки, а також зазначено, що виявлені зміни первісного тексту на лицьовій сторінці документу, шляхом підчищення з подальшою додруківкою і на зворотній сторінці мали місця зміни первісного змісту шляхом травлення, підчищення з подальшою додруківкою, у тому числі і між строками в місті розташування тексту "...* Заключать с агентом недвижимости договора; * Расписываться за нас во время выполнения предоставленных полномочий * Совершать все другие действия, связанные с выполнением этой доверенности. ..." в Довіреності встановлені лише літери та фрагменти рукописного тексту: "ОСОБА_17". Також зазначено, що встановити повний зміст первісних записів не представляється можливим у зв'язку з тим, що видно лише окремі літери та фрагменти рукописного тексту (Т. 1 а.с. 189-199).

Крім того, в рамках кримінального провадження №0003029 від 10.07.2014 року, порушеного за заявою ОСОБА_1, Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром була проведена почеркознавча експертиза, предметом дослідження якої були підпис та короткий рукописний запис, який виконаний від імені ОСОБА_1 на Довіреності №61АА0222068 від 26.07.2011 року м. Москва Російська Федерація, укладеної між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно Висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Коваленко Н.М. від 18.12.2015 року за №310, під час порівняльного дослідження підпису, виконаного від імені ОСОБА_1 у графі «доверитель» в довіреності за номером 61АА0222068 від 26.07.2011 року, зі зразками підпису ОСОБА_1, встановлена незіставимість за загальними ознаками, такими як будова, транскрипція, форма, розмір та ін. Як вбачається із дослідницької частини вказаного висновку, відповідно до діючої методики судово-почеркознавчої експертизи ідентифікаційне дослідження можливе лише за наявності зіставних об'єктів. В даному випадку досліджувані об'єкти, не відповідають даній вимозі, оскільки різняться за рядом загальних ознак, незіставимі між собою. Виходячи з вищезазначеного, відповісти на питання «Ким - ОСОБА_1 чи іншою особою - виконано підпис у графі «доверитель» в довіреності за номером 61АА0222068 від 26.07.2011 року (лист справи №188)?» не виявилось можливим через незіставимість досліджуваного підпису ОСОБА_1.».

З огляду на зазначене, підписи ОСОБА_1 в наданих задля проведення експертного дослідження вільних зразках підпису і підписом, який міститься в Довіреності №61АА0222068 від 26.07.2011 року є настільки різними, що навіть неможливо проводити їх ідентифікаційне дослідження, як зіставних об'єктів (Т. 1 а. с. 200-204).

Вказані обставини свідчать про те, що довіреність підписана від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3 на продаж належного їм на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 не була нотаріально посвідченою, тобто довіреність Серії 61АА022068 від 26.07.2011 року в силу ст. 219 ЦК України, є нікчемною.

Доказів того, що зміст довіреності відповідав справжній волі власників нерухомого майна, зокрема, позивача у справі ОСОБА_1, суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, який укладено 24.03.2014 року між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі нікчемної довіреності, та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О., зареєстрований у реєстрі за № 623, підлягає визнанню частково недійсним, а саме, в частині продажу ОСОБА_4 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, оскільки як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є власником ? частини вказаного житлового будинку, продаж якої здійснено поза межами його вільного волевиявлення.

Підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсним в повному обсязі судом не встановлено, оскільки, як зазначено вище, позивач у справі є власником лише ? частини житлового будинку, іншим співвласником будинку є відповідач у справі - ОСОБА_2, який у встановленому ЦПК України порядку з позовними вимогами на захист своїх інтересів не звертався, вимог про визнання правочину недійсним в частині продажу належної йому на праві власності частки житлового будинку не заявляв, довіреності на представлення його інтересів ОСОБА_1 не видавав.

Нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2, яка міститься в матеріалах цивільної справи, про те, що він в повному обсязі підтримує заяву свого брата ОСОБА_1 і підтвердив, що жодної довіреності на продаж належної йому на праві власності частини жилого будинку на ім'я ОСОБА_3 він не видавав не є належним зверненням до суду за захистом своїх порушених прав, як то передбачено вимогами ЦПК України.

Крім того, враховуючи те, що після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку відповідач ОСОБА_4 зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку про необхідність застосування наслідків недійсності правочину у вигляді скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та поновлення за ОСОБА_1 державної реєстрації права власності на нерухоме майно - 1/2 частини буд. АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 3-725.

Доводи представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 про відмову у задоволенні позову, оскільки на даний час предмет спору - житловий будинок АДРЕСА_1 майже зруйнований суд до уваги не приймає, оскільки предметом позовних вимог є не житловий будинок, а договір купівлі-продажу житлового будинку, а тому руйнування самого об'єкту нерухомого майна, який є предметом договору, жодним чином не впливає на суть заявлених позовних вимог.

Суд також вважає безпідставними доводи представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 на необхідність відмови у задоволенні позову з тих підстав, що висновком почеркознавчої експертизи № 310 від 18.12.2015 року не підтверджено, що довіреність на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_1 не підписував, оскільки в ході судового розгляду справи встановлено нікчемність вказаної довіреності через недотримання форми її укладання.

Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання договору недійсним та скасування запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, укладений 24 березня 2014 року між ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м. Москва Кєрєнцевою С.В. 27.07.2011 року за реєстровим № 4-3715 від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з однієї сторони, як продавцем, та ОСОБА_4, який діяв з іншої сторони, як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою Вікторією Олегівною, зареєстрований в реєстрі за № 623, в частині продажу ОСОБА_4 1/2 частини будинку АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Поновити за ОСОБА_1 державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у вигляді у 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 3-725.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: К.В. Гашук