Справа № 464/4912/15-ц
пр.№ 2/464/150/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар Кріль Х.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, за участі третьої особи Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання права на проживання, зобов'язання надати дозвіл на реєстрацію за фактичним місцем проживання та укладення договору найму житлового приміщення,

встановив:

Позивач квартирно-експлуатаційний відділ (КЕВ) м. Львова звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2 про виселення з квартири №114 у будинку №6а на вул. Демнянській у м. Львові без надання іншого житлового приміщення. Вказана квартира належить до житлового фонду Міністерства оборони України та знаходиться на обліку КЕВ м. Львова, є відомчим постійним житлом. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які є членами сім'ї померлого військовослужбовця Збройних Сил України старшого прапорщика запасу ОСОБА_5, вселилися у вказану квартиру на підставі рішення житлової комісії Львівської КЕЧ району, оформленого протоколом №57 від 30.12.2003 р., проте ордер на вселення не отримували, відтак повинні бути виселені без надання іншого житла.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 пред'явили до суду зустрічну позовну заяву, в якій просили суд визнати за ними право на проживання у вищевказаній квартирі, зобов'язати КЕВ м. Львова надати дозвіл на реєстрацію за цією адресою та укладення договору найму. Позов мотивували тим, що за адресою: м. Львів, вул. Демнянська, 6а/114 проживають з 04.06.2004 р., вносять оплату за комунальні послуги. За час проживання у цій квартирі у ОСОБА_2 04.02.2007 р. народився син ОСОБА_4, який також проживає за цією адресою. Батько відповідачів ОСОБА_5, який був учасником бойових дій, з 10.05.1993 р. перебував на квартирному обліку у Львівському гарнізоні та після звільнення в запас включений до списку позачергового отримання житла і станом на 25.09.2002 р. сім'я перебувала у цьому списку під номером 11. Рішенням житлової комісії Львівського гарнізону ЗОК від 30.12.2003 р. виділено житловій комісії КЕВ м. Львова площу для забезпечення військовослужбовців, які користуються правом на позачергове одержання житлових приміщень, а саме, двокімнатну квартиру №114 (житловою площею 27,71 кв.м) на дев'ятому поверсі у будинку №6а на вул. Демнянській у м. Львові для забезпечення сім'ї померлого військовослужбовця старшого прапорщика запасу ОСОБА_5 04.06.2004 р. відповідачам видане договірне свідоцтво №107, в якому вказано, що Львівська КЕЧ надає право тимчасового проживання у квартирі, №114 будинку №6а на вул. Деснянській ОСОБА_2 з членами сім'ї з однієї особи, зокрема брата ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до надання ордеру і укладення договору найму на дане жиле приміщення чи обґрунтованої зміни рішення житлової комісії. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов'язалася сплачувати квартплату і комунальні послуги від дати отримання договірного свідоцтва, охороняти майно, належне даній квартирі, підтримувати його справність та забезпечувати охорону від стороннього заселення, звільнити його повністю і добровільно в разі зміни рішень стосовно його закріплення за ним. У зв'язку з цим, відповідачі вважають, що між ними та КЕВ м. Львова склалися правовідносини, що випливають з договору найму житлового приміщення, а недотримання письмової форми договору не обумовлює його недійсності. Відповідач ОСОБА_2 неодноразово зверталася до керівництва КЕВ м. Львова щодо отримання ордера та укладення договору найму, проте питання не є вирішеним. Крім цього, зверталися з письмовою заявою до Сихівського РВ ГУДМС України у Львівській області щодо реєстрації за місцем проживання, однак в реєстрації відмовлено в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право на проживання в житлі, перелік яких визначено чинним законодавством. Крім цього, вважають, що КЕВ м. Львова, звернувшись до суду з позовом про їх виселення, пропустив позовну давність.

Представник позивача КЕВ м. Львова ОСОБА_1 первісний позов підтримав із підстав, що у ньому викладені, просив суд такий позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали. Надали пояснення, аналогічні за змістом викладеним у зустрічній позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Просили суд зустрічний позов задовольнити, у задоволенні первісного позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4, представник третьої особи за зустрічним позовом ГУДМС України у Львівській області в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд вирішив розглядати справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні первісного та зустрічного позовів необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до положень статей 9, 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Статтями 110 117 ЖК України врегульовано питання виселення з житлового приміщення з наданням та без надання іншого житла.

Можливість виселення без надання іншого житла передбачена ст. 116, 117 ЖК України, згідно з якою, таке виселення може мати місце в таких випадках:

-якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними;

-самоправне зайняття жилого приміщення;

-визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер.

Відповідно до ч.2 ст. 116 ЖК України, осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення.

Ст. 109 ЖК встановлено, що допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Крім цього, згідно з положеннями ст. 117 ЖК України, якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення; у випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з іншим підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Із аналізу вищенаведених норм Житлового кодексу України випливає, що виселення без надання іншого житлового приміщення є винятковим заходом, який застосовується у випадку неправомірної поведінки особи, яка проживає у житловому приміщенні, або за умов існування загрози життю та здоров'ю мешканців.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 2004 року проживають у квартирі №114 у будинку №6а на вул. Демнянській у м. Львові , яка перебуває у державній власності, належить до житлового фонду Міністерства оборони України, знаходиться на обліку КЕВ м. Львова та є відомчим постійним житлом.

Рішенням житлової комісії Львівського гарнізону ЗОК від 30.12.2003 р. (протокол №16) виділено житловій комісії КЕВ м. Львова площу для забезпечення військовослужбовців, які користуються правом на позачергове одержання житлових приміщень, зокрема, двокімнатну квартиру №114 (житловою площею 27,71 кв.м) на дев'ятому поверсі у будинку №6а на вул. Демнянській у м. Львові для забезпечення сім'ї померлого військовослужбовця старшого прапорщика запасу ОСОБА_5 у складі двох осіб, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.2, 21).

Рішенням житлової комісії Львівської КЕЧ району від 30.12.2003 р. (протокол №57) виділено двокімнатну квартиру №114 (жилою площею 27,71 кв.м) на дев'ятому поверсі в будинку №6а на вул. Демнянській у м. Львові для забезпечення сім'ї померлого старшого прапорщика запасу ОСОБА_5 у складі двох осіб зі зняттям з квартирного обліку (а.с. 49, 103-112).

В подальшому 4 червня 2004 року відповідачам виданий документ під назвою „Договірне свідоцтво №107, в якому вказано, що Львівська КЕЧ, на підставі вищевказаного рішення житлової комісії, надає право тимчасового проживання у квартирі №114 будинку №6а на вул. Демнянській ОСОБА_2 з членами сім'ї з однієї особи, зокрема, з братом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до надання ордеру і укладення договору найму на дане житлове приміщення чи обґрунтованої зміни рішення житлової комісії. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов'язалася сплачувати квартплату і комунальні послуги від дати отримання договірного свідоцтва, охороняти майно, належне даній квартирі, підтримувати його справність та забезпечувати охорону від стороннього заселення, звільнити його повністю і добровільно в разі зміни рішень стосовно його закріплення (а.с.19).

В ході розгляду справи встановлено, що питання щодо ордеру на вселення у вищевказане житлове приміщення залишається невирішеним.

Листом начальника КЕЧ району від 18.05.2005 р. ОСОБА_2, ОСОБА_4 повідомлено, що для оформлення ордера на виділену останнім квартиру №114 у будинку №6а на вул. Демнянській у м. Львові необхідно поновити ряд документів і надати такі у житлову групу Львівської КЕЧ району. Крім цього, необхідно звернутися із заявою до Галицької районної адміністрації щодо оформлення ордеру на виділену квартиру (а.с.54).

Разом з тим, інформації щодо подання необхідних документів для оформлення ордера стороною відповідачів суду не надано. Пояснення відповідача ОСОБА_2 про неможливість потрапити на прийом до начальника КЕЧ (КЕВ) за даних обставин не заслуговують на увагу.

Незважаючи на недотримання порядку вселення у №114 будинку №6а на вул. Демнянській у м. Львові, відсутні підстави для висновку, що відповідачі зайняли вказане житлове приміщення самоправно. Вселення у житлове приміщення без ордера, але зі згоди власника чи його уповноважених органів, не може вважатися самоправним.

Крім цього, ст. 151 КУпАП передбачена відповідальність за самоправне зайняття житлового приміщення у будинках державного або громадського житлового фонду чи фонду житлово-будівельних кооперативів. Проте до такої відповідальності ні відповідачі, ні посадові особи, які надали дозвіл на вселення, не притягувалися.

Із матеріалів справи також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 виконує покладений на неї обов'язок щодо утримання житлового приміщення, забезпечення належного стану такого (а.с.24-31, 47, 48).

Крім цього, у квартирі на даний час проживає син ОСОБА_2 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, питання про виселення якого не ставилося (а.с.23).

Враховуючи наведене, позовні вимоги за первісним позовом про виселення без надання іншого житлового приміщення є безпідставними та не можуть бути судом задоволені.

Відповідно до положень ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я кого видано ордер.

Так, незважаючи на те, що в рішенні житлової комісії Львівської КЕЧ району від 30.12.2003 р. (протокол №57) зазначено, що квартира для забезпечення сім'ї померлого старшого прапорщика запасу ОСОБА_5 у складі двох осіб надана із зняттям з квартирного обліку, це разом з тим не звільняє відповідачів від обов'язку надати необхідні документи та отримати ордер на вселення (а.с.50, 54, 72-73).

Враховуючи те, що ордер на квартиру №114 на вул. Демнянській, 6а у м. Львові відповідачі до цього часу не отримали, вирішення цього питання в судовому порядку не ініціювали, з реєстрації за попередньою адресою не зняті, підстави для визнання за ними права користування квартирою на даний час відсутні. Крім цього, вищевказана квартира перебуває у державній власності та належить до житлового фонду Міністерства оборони України, проте клопотання про залучення останнього до участі у справі як співвідповідача за зустрічним позовом не заявлялося.

У зв'язку з цим, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

З позивача КЕВ м. Львова на користь відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в частині первісного позову у розмірі 600 грн., які є обґрунтованими та документально підтвердженими (а.с. 124-125).

Керуючись статями 9, 61, 109, 116, 117 ЖК України, статтями 10, 11, 60, 84, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_2 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, за участі третьої особи головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання права на проживання, зобов'язання надати дозвіл на реєстрацію за фактичним місцем проживання та укладення договору найму житлового приміщення відмовити.

Стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 600 (шістсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.