У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 липня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 5 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Черкаська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі структурного підрозділу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, ОСОБА_4, про зобов'язання повернення земельної ділянки та приведення її у придатний стан шляхом знесення самовільно побудованої споруди,

в с т а н о в и в:

У березня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про зобов'язання повернення земельної ділянки та приведення її у придатний стан шляхом знесення самовільно побудованої споруди, обґрунтовуючи його тим, що відповідачка самочинно побудувала сарай (споруда літера «Л»), стіни якого знаходяться на земельних ділянках позивачки, а скати води спрямовані в бік двору позивачки і вода з даху сараю ллється на земельні ділянки та гараж, що належать позивачці, що спричиняє руйнування криши та стін гаражу.

Просила суд визнати споруду літера «Л» за адресою: АДРЕСА_1, - самочинно зведеною та зобов'язати відповідачку повернути позивачці частково самовільно зайняті відповідачкою земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачку привести земельну ділянку у придатний стан шляхом знесення самовільно побудованої споруди та повернути їх за належністю позивачеві та іншим особам.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 липня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області

від 5 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що відповідно до змісту позовних вимог та доводів наведених у судових засіданнях, позивач порушення своїх прав вбачає у спорудженні сараю "Л" на належній їй земельній ділянці під кадастровим номером НОМЕР_2, а також затіканні дощових вод від даху сараю "Л" під гараж позивача, що викликає його руйнування. Судами було досліджено всі додані до позовної заяви докази та встановлено, що, крім пояснень самої позивача, інших належних доказів не надано.

Крім того, у засіданні суду першої інстанції позивачу та її представнику було запропоновано провести експертне дослідження для встановлення питання про розташування сараю відносно земельних ділянок позивача, однак позивач та її представник відмовились.

Суди першої та апеляційної інстанцій також враховуючи відсутність доказів затікання води з даху сараю під гараж позивача, та вимоги закону про можливість знесення сараю лише у випадку неможливості іншим шляхом усунути перешкоди (шляхом перебудови, облаштуванням відливів на даху чи іншими способами), -дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову .

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 липня

2016 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 5 жовтня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Черкаська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі структурного підрозділу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, ОСОБА_4, про зобов'язання повернення земельної ділянки та приведення її у придатний стан шляхом знесення самовільно побудованої споруди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 5 жовтня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна