Провадження № 2/344/4546/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

08 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника центру Мандзюк Н.Д., заінтересованої особи ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування м.Івано-Франківська до ОСОБА_5, третя особа - Прокуратура м.Івано-Франківська про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки і піклування м.Івано-Франківська звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Прокуратура м.Івано-Франківська про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнення аліментів на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_5 щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'являвся, , про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення йому особисто поштових відправлень.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, зважаючи на заяву позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Прокурор ,в подальшому в судове засідання не з'явився, пояснення по суті позову не надав.

Заслухавши пояснення сторони позивача, думку дитини в присутності представника Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації, де дитина перебуває, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.04.2016р. до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації було доставлено двох діток: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його молодша сестра ОСОБА_6, як таких що залишилися без нагляду батьків.

Вироком Івано-Франківського міського суду від 08.12.2015р., щоб набрав законної сили 05.02.2016р., матері дітей призначено покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідач ОСОБА_5 жодної участі у вихованні та навчанні дитини не брав, дитина його не знає, з сім'єю він не проживав, місце його перебування не відоме, так як згідно рішення суду від 04.02.2009р. він втратив користування квартирою в АДРЕСА_1, де до останнього часу проживали діти та їх мати.

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача.

Судом з'ясовано думку дитини, ОСОБА_4 (15 років) який підтримав позовні вимоги.

Відповідач дійсно проявляв байдужість до дитини, не намагався з часу народження бачити дитину, піклуватися щодо її розвитку, брати участь у її вихованні, що не спростовано матеріалами справи.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він в тому числі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У свою чергу батько (один із батьків) має довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Відповідач через неявку такого не довів.

А тому, суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4, є обґрунтованими.

Що стосується вимоги про стягнення аліментів - 1/4 частки доходу відповідача, то суд зазначає, що дана вимога є також обґрунтованою, виходячи з наступного.

Так, як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 141, 180-182, 184, 164 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - невідомий, аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_5 щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 02.09.2016 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - невідомий, в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ в м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл., код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 - 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянути за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2016 року.

Суддя Польська М.В.