Справа №471/411/16-ц 02.06.2016 02.06.2016 02.06.2016
Провадження №22-ц/784/1426/16
Провадження № 22ц/784/1426/16 Суддя першої інстанції Скарницька І.Б.
Справа№471/411/16-ц
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

2 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

за участю позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Братського районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

25 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2016 року позовну заяву залишено без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді цього ж суду від 10 травня 2016 року позовну заяву повернуто позивачці як неподану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачу, якщо останній відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву, суд зазначав, що позовна заява, з якою звернувся позивач, має недоліки, що перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов до них з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з вказаним позовом до суду, де просила визнати втратившим право на користування житлом свого колишнього чоловіка - ОСОБА_2, який тривалий час не проживає АДРЕСА_1 та не бере участі в утриманні цього будинку. До заяви позивачка долучила документи, що підтверджують її право власності на вказане житло, рішення районного суду про розірванню шлюбу між сторонами, довідки з комунальних підприємств.

26 квітня 2016 року суддя постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, оскільки позов було подано без додержання вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зокрема зазначив, що позовна заява не містить посилання на докази, які підтверджують викладені обставини, а саме докази про не проживання відповідача в спірному житлі. Також в позовній заяві позивачка вказує, що відповідач перешкоджає їй у користуванні житлом, що, на думку суду, свідчить про вимоги про його виселення.

Між тим, суд в своїй ухвалі про залишення позовної заяви без руху не визначив конкретно, що саме треба зробити позивачу, щоб усунути перелічені недоліки, а саме: звернутися з новою позовною заявою, надати письмові пояснення та інш.

Проте, 6 травня 2016 року позивачка надала до суду на виконання зазначеної ухвали додаток до позовної заяви, де сформулювала в міру розуміння нею викладених в позові правовідносин пояснення та додала певні документи, заявивши клопотання про витребування певних доказів з органу самоврядування.

10 травня 2016 року, повертаючи позовну заяву, суд в ухвалі зазначив, що недоліки позовної заяви не були усунуті позивачем та перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

При цьому судом безпідставно не враховані правила ч. 6 ст. 130 ЦПК України, за якими на стадії попереднього засідання суд має змогу уточнити позовні вимоги визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору, з'ясувати наявність доказів, що надаються сторонами для обґрунтування своїх доводів та з'ясувати інші питання, які потребують доказування, зокрема щодо не проживання відповідача в спірному житлі.

За таких обставин, суд в порушення наведених вимог процесуального закону, помилково повернув позовну заяву ОСОБА_3, як неподану.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а позовна заява передачі до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Братського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року скасувати, а матеріали позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням передати до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

О.Я. Мурлигіна