АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

15 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег», в інтересах якого діє Волянський Володимир Ігорович,

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання дій нотаріуса протиправними та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег» (далі - ТОВ «ТЦ «Берег») до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. про визнання дій нотаріуса протиправними та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Посилаючись на те, що поданий ним позов стосується перевірки законності дій нотаріуса та їх відповідності вимогам чинного законодавства, а тому спір повинен розглядатися за правилами загальної підсудності, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, справу направити для продовження розгляду.

Представник ТОВ «ТЦ «Берег» - Волянський В.І. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав наведених в ній.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В. та третя особа, які відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для подачі до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нерухоме майно, з приводу якого виник спір знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Пролетарський, 13/ вул. Піонерська, 73, справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду та вважає його неправильним, враховуючи наступне.

За загальним правилом, передбаченим ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

У відповідності з вимогами ч. 12 ст. 110 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред'являтися також за місцем його виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 постанови від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; тощо.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з підстав порушення, на думку позивача, вимог закону при вчиненні виконавчого напису.

Таким чином, спір між сторонами виник не з приводу нерухомого майна, а з приводу порушення вимог закону при вчиненні виконавчого напису нотаріусом, відтак правила про виключну підсудність у даному випадку не застосовуються.

З огляду на викладене, даний позов може бути пред'явлений як за загальним правилом підсудності, визначеним ст. 109 ЦПК України, так і за вибором позивача за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса на підставі ч. 12 ст. 110 ЦПК України.

В даному випадку позивач звернувся до суду за загальним правилом підсудності, за місцезнаходженням відповідача, що узгоджується з положеннями процесуального закону.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що підсудність даної категорії справ визначається виходячи із правил виключної підсудності не ґрунтується на вимогах закону.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для постановлення оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказаних обставин та норм закону не врахував, не повно з'ясував всі обставини справи за таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Вимоги апелянта щодо направлення справи до суду першої інстанції саме для продовження розгляду є передчасними та підлягають відхиленню, оскільки провадження у справі відкрито не було і розгляд справи не розпочинався.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег», в інтересах якого діє ВолянськийВолодимир Ігорович, - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року - скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/48868/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14570/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.