печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3260/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєвій М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення коштів та просить стягнути з ОСОБА_2:

борг за розпискою від 10.12.2013р. в розмірі 144 335,15 грн., а саме:суму основного боргу в розмірі 112 850,00 грн., інфляційні втрати за 2014 рік в сумі 28 099,65 грн. три відсотки річних в розмірі 3385,5 грн. та борг за договором позики від 10.12.2013р. в розмірі 320 839,01 грн., а саме: суму основного боргу в розмірі 39 965,00 грн. ,неустойку в сумі 260 971,45 грн., інфляційні втрати за 2014 рік в сумі 9951,28 грн. В обґрунтування посилається на те що 10.12.2013р. за договором позики надав 39965 грн. , 10.12.2013р. за розпискою надав 5000дол.США ., однак до цього часу кошти не повернуті , тому звернувся в суд.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, просили задовольнити .

Відповідачка , представник відповідачки проти позову заперечували , вказували на те що кошти не отримували.

Суд , заслухавши пояснення сторін , покази свідків, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого.

Встановлено що 10.12.2013р. між сторонами укладено договір позики .

Відповідно до пункту 1 договору позики, що укладений 10.12.2013р. між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 39 965 грн., що на день укладення цього договору за курсом Національного банку України становить еквівалент 5000 доларів США.

Строк повернення боргу 10.01.2014р. (а.с.23)

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.У договорі позики та розписці співпадають суми позики та дата їх повернення.

У договорі позики та розписці від 10.12.2013р. співпадають суми позики та дата їх повернення

Це також вказує на взаємну пов'язаність цих документів і підтверджує те, що розписка від 10.12.2013р. складена ОСОБА_2 саме на підтвердження факту одержання відповідачкою ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, що укладений 10.12.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

При таких обставинах розписка від 10.12.2013р., складена ОСОБА_2 не є підставою виникнення у ОСОБА_2 окремого грошового зобов'язання перед ОСОБА_1 і позовні вимоги позивача про стягнення боргу за розпискою є безпідставною. Стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 окремо за цією розпискою є незаконним.

Відповідно до ст.. 1051 ЦК України Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Твердження відповідачки , що кошти вона не отримувала та позивачем був знищений договір позики , оскільки не були погоджені всі умови договору , не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та спростовують оригіналом договору позики наданим позивачем.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором.

Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон - ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України, що випливає з правової позиції Верховного суду України від 2 липня 2014р. у справі № 6-79 цс 14

В судовому засіданні встановлено , що за договором позики отримані 39 965,00 грн., тому відповідно до ст..625 ЦК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 інфляційні втрати в сумі 9951,28 грн. згідно наданих позивачем розрахунків , які приймаються судом. Дана сума відповідачем не оспорювалась.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4 договору позики передбачено, що у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобов'язується сплачувати позикодавцю неустойку в розмірі 1 % від усієї суми позики за кожен день прострочення.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Ця правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014р. за наслідками перегляду справи № 6-100цс14 з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Встановлено, що сума основного боргу становить 39 965,00 грн. та також підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 9951,28 грн.

Розмір неустойки визначений позивачем в сумі 260 971,45 грн., що більш ніж у п'ять разів перевищує суму основного боргу разом із нарахованою індексацією.

Викладені обставини є підставою для зменшення судом суми нарахованої неустойки до 50 000грн.

При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати 999,16 грн., підтверджені документально та пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.625,1046,1047,1048,1050 ЦК України, ст.ст.10,11,60,209, 212,213 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 39 965 грн., індекс інфляції 9 951,28 грн., неустойку в розмірі 50 000 грн., судовий збір в розмірі 999,16 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Остапчук Т.В.