У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 на ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

21 вересня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою реєстрації матері, а саме: АДРЕСА_1 та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки (але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року, позовну заяву ОСОБА_6 повернуто позивачеві.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 просить ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а матеріали позовної заяви направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 109 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно зі ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Встановлено, що підставою для повернення позивачеві позовної заяви стала надана відповідачем копія ухвали судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року про відкриття провадження у справі (а.с. 11).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддя суду першої інстанції не з'ясував належним чином на якій стадії розгляду знаходиться справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, чи ухвалено у цій справі остаточне рішення, взявши до уваги лише доводи відповідача про наявність спору між тими ж сторонами про той самий предмет спору.

Погоджуючись з висновками судді суду першої інстанції про повернення позивачеві позовної заяви в частині стягнення аліментів з підстав передбачених п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, апеляційний суд помилково не взяв до уваги доводи позивача про наявність ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року (а.с. 48) щодо залишення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина без розгляду. При цьому, залишивши поза увагою, що наявність у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є підставою для відмови позивачеві у відкритті провадження у справі, а не поверненні останній матеріалів.

Посилання апеляційного суду на те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції, ухвала судді Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року (а.с. 48) не набрала законної сили не має правового значення, оскільки такі обставини судом першої інстанції не перевірялись.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що суддею суду першої інстанції та судом апеляційної інстанції допущено порушення вказаних норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не виконано своїх обов'язків, визначених законом, тому оскаржувані ухвали підлягають скасуванню з передачею матеріалів позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року скасувати, а матеріали позовної заяви направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук