Справа №2/489/473/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній ІМ., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Делікат», ОСОБА_2, фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяною дорожньо- транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який обґрунтував тим, що 09 жовтня 2014 р. в дорожньо - транспортній пригоді зазнав механічних ушкоджень належний йому автомобіль «Suzuki SX-4», реєстраційний номер НОМЕР_1. Особою винною в ДТП є ОСОБА_2, який керував автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2, що застрахований ТОВ «Делікат» і належить йому. Звернувшись до страхової компанії, де була застрахована цивільна правова відповідальність власника автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter», страхового відшкодування позивач не отримав.

Уточнивши свої вимоги у березні 2015 р. просив стягнути з ТОВ «Делікат» на відшкодування завданої шкоди 22275,10 грн., 1000 грн. франшизи, витрати на правову допомогу 3200 грн., витрати по сплаті судового збору та стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. і судовий збір.

Ухвалою суду від 22 грудня 2015 р. до участі в справі третьою особою без самостійних вимог залучене ПАТ «Страхова компанія Україна».

Ухвалою суду від 02 вересня 2016 р. до участі в справі залучений співвідповідачем фізична особа - підприємець ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач з представником позов підтримав.

ОСОБА_2 з представником позов просив до нього залишити без задоволення.

Представник ТОВ «Делікат» просив у задоволені позову відмовити.

ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Представник ТОВ «СК «України» в судове засідання не з'явився, відзиву не надав.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є власником з лютого 2014 р. власником автомобілю «Suzuki SX-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6).

Власником автомобілю «Mersedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2, з липня 2010 р. є ТОВ «Делікат» (а.с.109).

09 жовтня 2014 р. в м. Миколаєві відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю даних автомобілів, в якому автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. Винним у ДТП постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2014 р. визнано ОСОБА_2, який керував автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter» (а.с.7).

Цивільно - правова відповідальність за шкоду завдану володільцем «Mersedes-Benz Sprinter» третім особами на час ДТП була застрахована ПАТ «СК «Україна» (50000 грн. ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну з франшизою 1000 грн.), куди 14 жовтня 2014 р. звернувся позивач із заявою про настання страхового випадку, а у листопаді того ж року із заявою про виплату страхового відшкодування, але так його і не отримав. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне рулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30 квітня 2015 р. ліцензія ПАТ «СК «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів анульовано (а.с.8-13,19, 58).

Тому позивач за власний кошт здійснив відновлювальний ремонт належного йому автомобілю в сервісному центрі дилеру «Suzuki» - ТОВ «Легіон Авто», витративши на це кошти в сумі 22275,07 грн. (а.с. 24-26, 138-148).

На час ДТП ОСОБА_2 з 30 травня 2011 р.і дотепер має безстроковий трудовий договір із ФОП ОСОБА_3, що підтверджується трудовою книжкою, трудовим договором (а.с.52,53, 107).

Згідно договору оренди транспортного засобу №Л01/14 від 01 січня 2014 р. ТОВ «Делікат» передало в оренду ФОП ОСОБА_3 для перевезення вантажів автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2. Страхування предмету оренди покладається на орендодавця (п. 2.1.3.) Договір діє до 31 грудня 2015 р. (а.с.114-117).

Суд враховує, що договір оренди транспортного засобу складений у простій письмовій формі між двома суб'єктами господарювання є правомочним (постанова ВС України від 18 грудня 2012 р. в справі 3-66гс12).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника (постанова ВС України від 21 вересня 2016 р. в справі №-933цс16).

Згідно застосування в даній справи положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд звертає увагу, що потерпілий, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права вимоги шляхом звернення вимоги до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (постанова ВС України від 20 січня 2016 р. у справі 6-2808цс15).

У зв'язку із тим, що позивач не отримав задоволення вимоги про виплату йому страхового відшкодування страховиком, то він відмовився від вимоги до нього, що підтверджується змістом пояснень (а.с.70), звернувшись до суду з відповідною вимогою в порядку відшкодування матеріальної шкоди.

Доводи ТОВ «Делікат» що на час ДТП це товариство не здійснювало діяльність з експлуатації автомобілю «Mersedes-Benz Sprinter», надавши вказаний договір оренди, а таку діяльність здійснював відповідач ФОП ОСОБА_3, доказами в справі не спростовані. Не має в справі доказів протиправного заволодіння ОСОБА_2, поза виконанням трудових функцій, цього автомобілю.

Пояснення представника ТОВ «Делікат» про відсутність передбаченого п. 2.1.1 договору оренди акту приймання - передавання автомобілю «Mersedes-Benz Sprinter» не спростовує правомочність договору оренди та здійснення експлуатації цього транспортного засобу на час ДТП працівником ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_2, що в сукупності дозволяє дійти висновку, що особою відповідальною за відшкодування шкоди позивачу є саме ФОП ОСОБА_3, як особа яка володіла джерелом підвищеної небезпеки.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, відтак, положення ст. 1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

ФОП ОСОБА_3 був залучений співвідповідачем по справі по усім позовним вимогам, тож він відповідає і за компенсацію моральної шкоди позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Особи, які брали участь в справі, на пропозицію суду заявити клопотання про призначення в справі судової експертизи з метою визначити вартість матеріальних збитків завданих позивачу, цього не зробили.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відтак відшкодуванню підлягають збитки визначені як вартість робіт, витрачених позивачем для відновлення автомобілю. Розмір фізичного зносу автомобілю, термін експлуатації якого становив менше 7 років на час ДТП у відповідності до п. 7.38 Методики дорівнює нулю, відшкодування втрати товарної вартості ним не заявлялося.

Тому з ФОП ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути 22275,07 грн. відшкодування матеріальної шкоди.

Вимога в позові про стягнення франшизи не обґрунтована ані посиланнями на норми закону ані на обставини справи. Враховуючи що франшиза може бути стягнута з завдавача шкоди лише у разі виплати страховиком страхового відшкодування, то ця вимога є безпідставною.

Враховуючи тривалість та обсяг зусиль, докладені позивачем для відновлення звичного образу життя, ступень моральних страждань через завдання шкоди цінному майну, суд вважає за потрібне стягнути з ФОП ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди на користь позивача 2500 грн.

Сплата позивачем 3200 грн. ФОП ОСОБА_4 за надання окремих юридичних послуг за консультування, складання позову та інше підтверджене копією договору та копією квитанції до прибуткового касового ордеру і підлягають стягненню з ФОП ОСОБА_3 (п. 47, 48 постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. №10)

Пропорційно до частини задоволених позовних вимог майнового характеру з ФОП ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути 466,25 грн., а за частково задоволенні вимоги немайнового характеру 275,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 матеріальну шкоду 22275,10 грн., витрати на правову допомогу 3200 грн., компенсацію моральної шкоди 2500 грн., судовий збір 741,85 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький