Справа № 134/1293/16-ц Провадження № 22-ц/772/3387/2016Головуючий в суді першої інстанції Зарічанський В. Г.
Категорія 47Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправним рішення, що порушує права орендаря земельної ділянки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року,

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Посилається на те, що відповідно до договору оренди землі від 07 вересня 2006 року та додаткової угоди від 23 січня 2012 року, укладеного між фермерським господарством «ОСОБА_2» та Жабокрицькою сільською радою, позивач є орендарем земельної ділянки на території Жабокрицької сільської ради, загальною площею 30,0 га. Термін дії договору оренди землі до 23 січня 2017 року.

Дана земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту і виділена для перспективного розвитку села, для будівництва та обслуговування житлових будинків, але тимчасово рахується земельною ділянкою сільськогосподарського призначення через відсутність у сільської ради коштів для виготовлення технічної документації щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Позивач зазначав, що як орендар земельної ділянки він виконує усі умови договору оренди землі, що підтверджується довідкою Жабокрицької сільської ради від 13 червня 2016 року № 816.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інші громадяни - учасники АТО звернулися із заявами про надання земельних ділянок у власність для ведення сільського господарства. Рішенням 27 сесії 6 скликання Жабокрицької сільської ради від 09 жовтня 2015 року заяви зазначених осіб задоволено та надано згоду на розробку технічної документації земельних ділянок в натурі (на місцевості), орієнтовною площею до 2 га, для кожного учасника АТО, з земель резервного фонду з орендованої земельної ділянки ОСОБА_7, площею 42 га.

Дане рішення не змінено і не скасовано і більшість заявників отримали земельні ділянки за наведеним рішенням.

Відповідно до витягу з протоколу 5 сесії 7 скликання Жабокрицької сільської ради від 06 квітня 2016 року сесією прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства учасникам АТО.

Позивач зазначає, що у наданих йому та землевпорядній організації витягах із рішення 5 сесії 7 скликання Жабокрицької сільської ради від 06 квітня 2016 року прийняте сесією рішення викладено в іншому змісті, а саме надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2-х гектарів із орендованої ФГ «ОСОБА_2» земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства учасникам АТО ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, якби за згодою позивача.

Позивач вважає, що наведене рішення Жабокрицької сільської ради є протиправним і таким, що порушує його права, оскільки згоди на передачу орендованих земельних ділянок у власність наведеним особам він не надавав.

У зв'язку з цим, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просив ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення 5 сесії 7 скликання Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області від 06 квітня 2016 року в частині надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі у власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 із земель, орендованих фермерським господарством «ОСОБА_2».

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення 5 сесії 7 скликання Жабокрицької сільської ради, Крижопільського району Вінницької області від 06 квітня 2016 року в частині надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 із земель, орендованих фермерським господарством «ОСОБА_2».

Стягнуто з Жабокрицької сільської ради на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору (а.с. 70-71).

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заявники просять скасувати рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року у даній справі та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права (а.с. 74-75).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржник - третя особа у справі ОСОБА_4, та адвокат Панасюк В.Б., що також представляє інтереси третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6, апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач ОСОБА_2 та його адвокат Лукавський А.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у справі Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області - сільський голова Вербовецька М.П. апеляційну скаргу не визнала, однак зазначила про необхідність надання учасникам АТО земельних ділянок.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, що з'явилися до суду, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка, яка за рішенням 5 сесії 7 скликання Жабокрицької сільської ради від 06 квітня 2016 року, підлягає виділенню ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 перебуває в користуванні позивача на правах оренди і відповідно до наведеної норми він має дати згоду на її вилучення, однак такої згоди ОСОБА_2 не надавалось.

Згідно із п. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку визначеному законом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Жабокрицька сільська рада порушила вимоги чинного законодавства і її рішення не відповідає вимогам закону і порушує права та інтереси позивача, як орендаря, визначені договором оренди землі та чинним законодавством, та підлягає скасуванню.

Проте погодитися з такими висновками суду повністю не можна.

Судом встановлено, що 07 липня 2007 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем Жабокрицькою сільською радою в особі сільського голови Чепіля В.А. було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач отримав у строкове платне користування вільну земельну ділянку сільськогосподарського призначення - землі резервного фонду с. Жабокрич Жабокрицької сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території с. Жабокрич Жабокрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 30,0 га. Договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22 січня 2010 року за реєстраційним № 59. Строк дії договору складав 5 років (а.с. 6 - 8).

Додатковою угодою від 23 січня 2012 року Жабокрицька сільська рада та ФГ «ОСОБА_2» домовились поновити терміном на 5 років договір оренди земельної ділянки, укладений між Жабокрицькою сільською радою та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Рішення 5 сесії 7 скликання Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області від 06 квітня 2016 року надано дозвіл замовити землевпорядній організації, яка має ліцензію на проведення землевпорядних робіт, всім учасникам АТО жителям с. Жабокрич, в тому числі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею до 2 га з орендованої земельної ділянки ФГ «ОСОБА_2» кадастровий номер НОМЕР_2, враховуючи згоду двох сторін (а.с. 15).

Відповідно до частини першої ст. 124 Земельного кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК).

За правилами ч. 1 ст. 123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених ст. 122 цього кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розроблення до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які, відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч. 2 ст. 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні (ч. 3 ст. 123 ЗК).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186 цього кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк із дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в ст. 123 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у справі, що розглядається, предметом якої є рішення сільради про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач при його винесенні здійснював владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 січня 2016 року № 824/167/15-а, який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Згідно із п. 1 ст. 205 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 205, 206, п. 4 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 310 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправним рішення, що порушує права орендаря земельної ділянки закрити.

Роз'яснити сторонам у справі право звернутись до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: