Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чайкіна І.Б.

при секретарі Гавеля Ю.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування ОСОБА_2 про визнання договору страхування недійсним , а також стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1218,00 гривень.

Представник позивача до суду не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав 15.02.2016 року письмовs заперечення.

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 серпня 2015 року до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Альфа-Гарант» звернувся ОСОБА_1 і повідомив про те, що з транспортним засобом « ВАЗ» держ.номер 28815 АЕ, який належить йому на праві власності відбулася дорожньо-транспортна пригода. Також на електронну адресу було надіслано копію бланку полісу обовязково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0617157, який укладений 06 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант». Проте бланк полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0617157 на думку позивача, не було оплачено. Вказаний бланк значиться як втрачений, про що зроблено роздруківку з Централізованої бази даних Моторно (транспортного) бюро України та оголошенням в газеті «Урядовий курєр».

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі, договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

За ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічні положення містяться і в положеннях ст. ст. 16, 18 Закону України «Про страхування», ст. ст. 1, 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За ст. 203 (Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 статті), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 статті), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 статті), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 статті), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 статті), правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6 статті).

Статтею 215 (Недійсність правочину) ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 статті) і якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 статті).

Встановлено, що 05.10.2014 р. між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір страхування у формі поліса № АІ/0617157 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) № АІ/0617157 з печаткою ТДВ СК «Альфа-Гарант» для договорів № 31 та підписами ОСОБА_1 та представника ТДВ СК «Альфа-Гарант».( а.с.5)

За умовами вказаного договору строк його дії з 07.10.2014 р. до 06.10.2015 р. включно (п. 3 полісу), страховий платіж у розмірі 447,12 грн. сплачено 05.10.2014 р. (п. 10 полісу).( а.с.5).

Що стосується волевиявлення учасників правочину (ТДВ СК «Альфа-Гарант» і ОСОБА_1В.), то за викладених обставин у справі відсутні будь-які докази, які б спростовували б той факт, що це волевиявлення було вільним та відповідає внутрішній волі сторін, у звязку з чим відсутні підстави для визнання оспорюваного страхового полісу недійсним на підставі порушень положень ч. 3 ст. 203 ЦК України.

До того ж, згідно з нормами Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 07. 07. 2010 р. № 238/2010, у разі втрати бланку полісу страховик зобовязаний збільшити розмір свого гарантійного внеску у Фонді захисту потерпілих із розрахунку 50 грн. за кожний втрачений бланк на підставі листа-рахунку від МТСБУ; сума, належна до сплати, визначається Дирекцією МТСБУ на останню дату звітного кварталу на підставі інформації, занесеної страховиком до ЦБД МТСБУ; при цьому, датою втрати бланку вважається дата занесення відповідного запису до ЦБД МТСБУ; відповідний лист-рахунок про збільшення розміру гарантійного внеску за втрачені бланки про факти втрати бланків полісів та вжиті заходи страховик зобовязаний щомісячно надавати до МТСБУ звіт за встановленою формою, проте ТДВ СК «Гарант-Альфа» не надало доказів надходження на адресу Дирекції МТСБУ вказаних документів та внесків; у випадках виявлення фактів втрати, відповідно до п. 3.5 Глави 3 Порядку, наявність оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» від виконання зобовязань за договором, оформленим на такому бланку.

З урахуванням заявленого позову про визнання недійсним договору страхування з підстав недотримання вимог закону стосовно того, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, інші викладені в позовній заяві твердження, в тому числі щодо не сплати страхового платежу по оспорюваному полісу, оспорювання моменту набрання чинності страхового договору, не мають правового значення для вирішення даного спору.

Якщо ж в рамках кримінального провадження, щодо втрати бланків або шахрайства будуть встановлені обставини, що спростують фактичні обставини у цій справі, то за наявності вироку суду у кримінальному провадженню і підстав, передбачених законом, позивач вправі буде ставити питання про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з підстав, визначених ст. 361 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що в позовних вимогах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 1,17 Закону України "Про страхування", ст.ст. 979, 981,983 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 215, 218, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: І. Б. Чайкін