Справа 206/6416/15-ц
Провадження 2/206/119/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2016 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Колісник В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 1-2).

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 25 липня 2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «УніКредит Лізинг", був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0101-01/5970, предметом якого є страхування транспортного засобу «SКОDА», державний № НОМЕР_1. 27 жовтня 2014 року в м. Дніпропетровську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «SКОDА», державний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «MITSUBISHI», державний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1. Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, по справі № 199/9267/14-п від 26.11.2014 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення відповідачем - п. 10.1 ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 28.10.2014 року та надав при цьому усі необхідні документи. Позивачем на підставі рахунку-фактури № СФ-0009726 від 29.10.2014 року та рахунку- фактури № СФ-0010039 від 27.11.2014 року, було складено страховий акт № КА-5814 від 11.11.2014 року та розрахунок суми страхового відшкодування від 11.11.2014 року, що належить до виплати страхувальнику. На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі: 133 551 (сто тридцять три тисячі пятсот пятдесят одна) грн. 95 коп. Згідно Довідки № 9455478 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається ще цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони «MITSUBISHI», державний № НОМЕР_2, застраховано у ПАТ «СК «Універсальна», за полісом обовязкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8231965.Згідно умов даного полісу розмір ліміту за заподіяння шкоди майну становить - 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн. Отже сума яку не покриває поліс становить: 133 551 (сто тридцять три тисячі пятсот пятдесят одна) грн. 95 коп. - 50 000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. - 510 (пятсот десять) грн. 00 коп. = 84 061 (вісімдесят чотири тисячі шістдесят одна) грн. 43 коп. 13 березня 2015 року позивачем за адресою відповідача було направлено досудове попередження № 9139/2198УСГ, але жодної відповіді одержати не вдалось.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь позивача - ПАТ «СК «Українська страхова група» суму в розмірі: 84061 грн. 43 коп., по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір у розмірі 1260 грн. 93 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи судом належним повідомлений. До суду надав заяву, в якій просив розглянути дану за справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. (а.с. 40, 56).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи судом належним повідомлений.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях (а.с. 50-52).

Вислухавши доводи та пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «УніКредит Лізинг, був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0101-01/5970, предметом якого є страхування транспортного засобу «SКОDА», державний № НОМЕР_1. (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником «SКОDА», державний № НОМЕР_1 зазначено ОСОБА_2 (а.с. 5).

20 жовтня 2014 року внаслідок ДТП транспортний засіб «SКОDА», державний № НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження: 2 передні колеса, передній бампер, подушки безпеки, права блокфара, праве переднє крило, копот, решітка радіатора, що підтверджується довідкою ГДН №007618 виданою відділом ДАІ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 6).

Відповідно до відомостей сформованих АІПС ДТП станом на 21листопада 2014 року № 9455478 про обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що 27 жовтня 2014 року о 12:45 год. сталась ДТП (зіткнення). Учасники ДТП: «MITSUBISHI» Слейстар, державний № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4., під керуванням ОСОБА_1 та «SКОDА», державний № НОМЕР_1, який належить ТОВ "Унікредит Лізинг", та перебував під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

26 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке сталось 27 жовтня 2014 року о 12-45 год., що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, яка набрала чинності 09 грудня 2014 року (а.с. 9).

28 жовтня 2014 року ТОВ «УніКредит Лізинг повідомило ПАТ "СК "Українська Страхова група" про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 10-11).

На підставі рахунку-фактури № СФ-0009726 від 29.10.2014 року та рахунку- фактури № СФ-0010039 від 27.11.2014 року (а.с. 13-14, 15), було складено страховий акт № КА-5814 від 11.11.2014 року (а.с. 28) та розрахунок суми страхового відшкодування від 11.11.2014 року, що належить до виплати страхувальнику у розмірі 133551,95 грн. (а.с. 29).

11 листопада 2014 року ПАТ "СК "Українська Страхова група" перерахувало на рахунок ТОВ "Інтеравто-Плюс" суму в розмірі 133551,95 грн. як суму страхового відшкодування за договором № 28-0101-01/5970 від 25.07.2014 року та страховим актом № КА-5814 від 11.11.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням №27463 від 11.11.2014р. (а.с. 30).

Дослідивши, подані позивачем докази на підтвердження своїх вимог суд дійшов висновку, що одержувачем послуг за рахунком - фактурою № СФ-0009726 від 29.10.2014р. визначено ПАТ «Агріматко - Україна», а не позивача ПАТ "СК "Українська Страхова група". Зазначене вказує на відсутність правових підстав у позивача на виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Унікредит Лізинг» на підставі зазначеного документу.

Також підставою для складання таких рахунків-фактур позивачем надано протокол огляду транспортного засобу від 29.10.2014р., складений особою автотоварознавцем ОСОБА_5, кваліфікація та повноваження якого, нічим не підтверджені. (а.с. 16-27). При цьому позивачем не було надано висновок експерта - автотоварознавця, щодо суми матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Відповідно до довідки, щодо ДТП. ГДН №007618 (а.с. 6), яку було складено безпосередньо на місці ДТП при огляді транспортного засобу транспортний засіб «SКОDА», державний № НОМЕР_1 було виявлено лише такі механічні пошкодження - 2 передні колеса, передній бампер, подушки безпеки, права блок фара, праве переднє крило, капот, решітка радіатора.

Зазначений перелік суперечить наявності пошкоджень, занесених до рахунку - фактури № СФ-0009726 від 29.10.2014 р. зокрема по позиціях: 1-9, 18-21, 26-33, 37-38, 41- 50,52-57, 61-63, 66, 69, 71-73,77-81,88-93.

З огляду на вищенаведене, до списку пошкоджень транспортного засобу «SКОDА», державний № НОМЕР_1, включені пошкодження, які не було спричинено внаслідок ДТП, яке сталося 27.10.2014 р. за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, або які взагалі були відсутні.

Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, спрямованих на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Керуючись ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Суд вважає встановленим, що позивачем не надано жодного письмового доказу, який підтверджував розмір збитків, завданих позивачеві, тому позовні вимоги з цих підстав суд залишає без задоволення, у відповідності до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року, в якій зазначено, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України).

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом має бути відмовлено, судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 993 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57-64, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков