справа № 125/1110/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 Барський районний суд Вінницької області

В складі головуючого судді Переверзєва С.В

При секретарі Бородкіній Л.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, стягнення завданої моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду ОСОБА_1Г вказала, що по сусідству з відповідачем в селі Переліски Барського району Вінницької області знаходиться її земельна ділянка. Протягом тривалого часу відповідач погано до неї ставиться.

Так, 18 вересня 2014 року вона принесла обід робітникам, які працювали у неї на городі. В цей час на своєму городі був відповідач. Він почав її ображати нецензурною лайкою. Тільки тоді,коли підійшли працівники, які працювали у неї на городі, відповідач припинив ображати. Своїми діями відповідач принизив її честьта гідність. Їй станом на 18 вересня 2014 року було повних 77 років, вона значно старша від відповідача. Тому образи, які звучали з його уст на її адресу, дуже образили її, вона розхвилювалась, плакала. Адже приводу до такої поведінки з боку відповідача до неї вона не давала. Діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у принижені її честі та гідності. Поведінка відповідача щодо неї не відповідала моральним засадам спілкування у суспільстві, спілкуванні з сусідами. У нього відсутня повага до старших, адже вона старша від відповідача набагато. Вона розхвилювалась, плакала, декілька ночей погано спала. Моральну шкоду оцінює у 6 тисяч гривень, яка буде відповідати її моральним стражданням, які вона перенесла від незаслужених образ у вигляді нецензурної лайки з боку відповідача.

В судовому засіданні ОСОБА_1Г та її представник адвокат ОСОБА_3О повністю підтримали заявлений позов. ОСОБА_1Г зазначила, що ОСОБА_2І неодноразово її ображав, погрожував фізичною силою. Відповідне відбулось і 18.09.2014 року і тільки через втручання ОСОБА_4Б та ОСОБА_5Ю - ОСОБА_2І вимушений був припинити образи і покинути її земельну ділянку. Приниження її, з боку набагато молодшої за нею людини, принизило її честь та гідність, вона хвилювалась, плакала. Вважає, що діями відповідача їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 6000 грн, крім того наполягає на стягненні понесених судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2І та його представник адвокат ОСОБА_6Й пред,явлений позов не визнали. ОСОБА_2І суду пояснив, що ОСОБА_1Г попередньо була в неприязних відносинах з його тестем, а після його смерті непорозуміння виникли у неї і до нього. Між ними була сварка в 2012 році, конфлікт виник через потруєне сіно. 18 вересня 2014 року він взагалі не бачив ОСОБА_1, оскільки в період часу з 17 по 19 вересня 2014 року з іншими робітниками труїв 11 тон зерна для посіву.

Свідки ОСОБА_4Б та ОСОБА_5Ю суду пояснили, що в вересні 2014 року косили сіно на городі, який належить ОСОБА_1 В обідню пору вони почули нецензурні слова з боку ОСОБА_2І на адресу ОСОБА_1 Останній ображав її, погрожував фізичною силою, але коли помітив їх, то одразу покинув місце подій. Вони не перебувають в родинних відносинах з сторонами і не зацікавленні у розгляді справи на будь яку користь.

Свідок ОСОБА_7В пояснив суду, що ОСОБА_1Г постійно зверталась зі скаргами до сільської ради на дії ОСОБА_2, але під час перевірки її посилення не підтверджувались. В вересні 2014 року під час перебування в приміщенні сільської ради ОСОБА_8Г пошкодила руку ОСОБА_2І та покинула приміщення.

Свідок ОСОБА_9Т суду пояснив, що між сторонами існує непорозуміння що використання земельної ділянки, яка згідно документів на даний час належить ОСОБА_2 ОСОБА_1Г вважає, що оскільки дана ділянки раніше належила її родині, то відповідно вона має право нею користуватись.

Свідок ОСОБА_10Ф суду пояснив, що до вересня 2014 року ОСОБА_1Г неодноразово зверталась до нього з приводу користування ОСОБА_2І земельної ділянки. Вона казала, що в разі не покарання ОСОБА_2, вона буде скаржитись на нього. Доказів, які підтверджували доводи ОСОБА_1Г, здобуто не було.

Свідок ОСОБА_11В суду пояснив, що 18 вересня 2014 року протруював зерно в складі ОСОБА_2 Останній також був складі, працював разом з ним. Тільки кілька разів на нетривалий час по власних справах, залишав приміщення складу. ОСОБА_1Г він в той день не бачив.

Свідок ОСОБА_12М суду пояснив, що 18.09.2014 року на власній земельній ділянці, обробляв дерева. Поряд з даною ділянкою, знаходяться земельні ділянки ОСОБА_1Г та ОСОБА_2 Будь якого спору в даний день між вказаними особами він не чув.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов із слідуючого: відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як було встановлено судом, відповідно до показів сторін, між ними протягом тривалого часу існують неприязні відносини. Як пояснила ОСОБА_1, а відповідно підтвердили свідки ОСОБА_4Б та ОСОБА_13, 18 вересня 2014 року в обідню пору, ОСОБА_2І в с.Переліски Барського району нецензурними словами ображав ОСОБА_1, погрожував їй застосуванням фізичної сили. Суд приймає до уваги свідчення ОСОБА_4Б та ОСОБА_13, оскільки останні були присутніми на місце події, чули висловлювання, хотіли втрутитись, але коли вони почала наближатись, то ОСОБА_2І залишив місце події. Останній не зміг суду пояснити, чому свідки давали саме такі свідчення, адже він не має з ними непорозумінь. Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_12М в частинні того, що він не чув образ з боку ОСОБА_2І на користь ОСОБА_1, так як к відповідно до пояснень сторони позивача, земельна ділянка свідка знаходиться на значній відстані від місця події і тому даний свідок просто міг не почути перепалку. Також суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_11В в частинні того, що він не бачив ОСОБА_1Г і не чув сварки, оскільки, як він сам пояснював, він перебував в приміщенні складу, ОСОБА_2І кілька разів по власних справах, покидав дане приміщення і тому він просто міг не бачити позивача і не чути сварку. З огляду на викладене і на ті відносини, які склались між ними, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_2І ображав нецензурними словами ОСОБА_1Г і погрожував останній.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно ч. 1 ст. 269 Цивільного кодексу України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.

Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя і це визначено у ст. 271 Цивільного кодексу України.

Ч. 1 ст. 275 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою З ЦК України.

Ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про ней та / або / членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. З огляду на зазначенні норми законодавства вимоги позивача в частинні зобов,язання відповідача у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_13 вибачитись перед ОСОБА_1Г підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та / або / моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно показів ОСОБА_1Г своїми діями відповідач принизив її честьта гідність. Їй станом на 18 вересня 2014 року було повних 77 років. Вона значно старша від відповідача. Тому образи, які звучали з його уст на її адресу, дуже образили її, вона розхвилювалась, плакала. Адже приводу до такої поведінки з боку відповідача до неї вона не давала. Діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у принижені її честі та гідності. Поведінка відповідача щодо неї не відповідала моральним засадам спілкування у суспільстві, спілкуванні з сусідами. Вона розхвилювалась, плакала, декілька ночей погано спала. Просила стягнути 6 тисяч гривень завданої моральної шкоди. Безумовно сам факт образ, які були висловленні у формі нецензурних слів, погроз, суд оцінює як порушення особистих, немайнових прав людини. Дані права захищенні Конституцією України та зазначеними вище нормами Цивільного кодексу України, а тому має проводитись відшкодування завданої моральної шкоди. Разом з тим при призначенні суми відрахування суд враховую тривалість даних страждань, їх вплив на особу, наслідки до яких вони призвели. З огляду на викладені обставини суд вважає, що до стягнення підлягає сума в розмірі 2000 грн.

В своїх вимогах позивач наполягала на стягненні з відповідача понесених судових витрат. Розмір вказаних витрат становить 243 грн 60 коп. Так як суд дійшов до переконання про необхідність задоволення позову частково. То згідно вимог ст.88 ЦПК України дані витрати підлягають до стягнення у сумі 80 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, ст. 28 Конституції України, ст. 23, 269, 275, 277, 280 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Забов,язати ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_4, ОСОБА_5 вибачитись перед ОСОБА_14.

Стягнути з ОСОБА_2І на користь ОСОБА_1Г 2000 грн завданої моральної шкоди, 80 грн 40 коп., понесених судових витрат, а загалом 2080 грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 діб.

СУДДЯ: