У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Яблоновської Ідеї Сергіївни до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 2 вересня 2010 року по проспекту С. Бандери у м. Тернополі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) з вини водія ОСОБА_4, який виконуючи свої трудові обов'язки, керував автобусом марки «Богдан А 09202», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5

Внаслідок ДТП позивачу заподіяно черепно-мозкову травму та інші тяжкі тілесні ушкодження, чим заподіяно значну матеріальну шкоду, яка виразилася у придбанні ліків, товарів необхідних для лікування отриманих внаслідок ДТП травм і складає згідно із долученими товарними чеками 16 176 грн 38 коп.

Зважаючи на те, що між приватним акціонерним товариством «Страхова група «TAC» (далі - ПАТ «СГ «ТАС») та власником транспортного засобу ОСОБА_5 укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого станом на момент ДТП не закінчився, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «СГ «TAC» на користь ОСОБА_3 15 929 грн 63 коп., витрачених на лікування після ДТП. Стягнуто з ПАТ «СГ «TAC» на користь ОСОБА_3 - 9 430 грн 83 коп. інфляційних витрат. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «СГ «ТАС» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що ОСОБА_3 внаслідок ДТП за участі застрахованого ПАТ «СГ «TAC» транспортного засобу заподіяні тяжкі тілесні ушкодження в результаті яких заподіяно шкоду здоров'ю, внаслідок чого позивач перебував на лікуванні та витратив кошти на загальну суму 15 929 грн 63 коп. У матеріалах справи відсутні докази вини позивача при настанні даної ДТП. Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, тому таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2011 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.286 КК України на підставі Закону України «Про амністію в 2011 році». Кримінальну справі стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України закрито. Як вбачається із зазначеної постанови від 28 жовтня 2011 року, 2 вересня 2010 року близько 12 год. 20 хв. ОСОБА_4 керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А 09202», державний номерний знак НОМЕР_1, у м. Тернополі їхав просп. С. Бандери від центру міста в напрямку Збаразького кільця. На дорозі, яка має дві смуги для руху в кожному напрямку ОСОБА_4 у порушення вимог п.11.5. Правил дорожнього руху їхав лівою смугою. Наближаючись до перехрестя просп. С.Бандери з вулицями Шопена і Татарська, за яким розташований регульований пішохідний перехід, ОСОБА_4 в порушення п. 2.3 (6) Правил дорожнього руху був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, щоб в разі чого, змінити її або своєчасно відреагувати. ОСОБА_4 не виконав вимоги п.1.5. ч. І.17 Правил дорожнього руху. У цей час із правої сторони тротуару на проїжджу частину дороги вийшла пішохід ОСОБА_3, яка переходила дорогу спокійною ходьбою справа на ліво, відносно руху автобуса на заборонений червоний сигнал світлофора. Маючи об'єктивну можливість своєчасно виявити пішохода похилого віку, яка не дивлячись в сторону руху автобуса вийшла на пішохідний перехід та наблизилася до смуги руху автобуса ОСОБА_4, відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху автобуса та здійснив наїзд на ОСОБА_7 передньою правою частиною керованого транспортного засобу, оскільки ОСОБА_4 своєчасно не вжив заходів для зупинки автобуса, а різко застосував екстрене гальмування, безпосередньо перед пішохідним переходом.

Також установлено, що на лікування ОСОБА_3 витратила кошти у розмірі 11 099 грн 63 коп. та 4 830 грн - на придбання засобів для догляду, що підтверджується товарними чеками, частину з яких було відшкодовано винуватцем даної ДТП ОСОБА_4, а саме винний у ДТП ОСОБА_4 відшкодував позивачу 4 500 грн витрат на лікування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, правильним є висновок судів про наявність правових підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик