Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом: Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», звернулося до Дніпровського районного суду м Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № BLaЖГА00071658 від 08 вересня 2011 року в сумі 31 551 гривень 97 копійок.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № BLaЖГА00071658. Згідно пунктів 1.1. - 1.8.4. договору, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 9 100 гривень, термін повернення кредиту - 08 вересня 2013 року. Відповідно до п. 2.4.2. договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1 до цього договору. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15% річних (п. 3 Спеціальної частини договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту (п. 4 Спеціальної частини договору). Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредиту, які передбачені п. 2.4. кредитного договору. Загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 17 серпня 2015 року становить 31 551 гривень 97 копійок, з них: прострочена до повернення сума кредиту - 3 737,57 гривень; прострочені проценти за користування кредитом - 1 509,10 гривень; комісія за РО - 1 411,71 гривень; плата за пропуск платежів - 24 893,59 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просив провести слухання справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, за наявними в ній додатковими поясненнями та клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2011 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00071658 (а.с.4-11).

Відповідно до умов Спеціальної частини даного договору, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 9100,00 гривень, з терміном повернення - 08 вересня 2013 року зі сплатою процентів у розмірі 15,00 % річних та комісії за управління кредитом - 1,75 % від суми кредиту.

Згідно п.п. 1.1. п. 1 Загальної частини даного договору, укладений сторонами договір є комплексним, відповідно до положень ст.ст. 3, 6, та 628 Цивільного кодексу України, і містить як норми, що регулюють правовідносини між сторонами, пов'язані з кредитуванням, так і положення, які регулюють відкриття та обслуговування поточного рахунку, де позичальник виступає держателем.

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1. Загальної частини договору, банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п. 1 Спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.п. 1.5., 1.6. п. 1 Загальної частини договору, за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, зазначеному в п. 3 Спеціальної частини договору (номінальна ставка). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п. 4 Спеціальної частини договору.

Відповідно до п. 3.3. п. 3 Загальної частини договору, з урахуванням інших умов договору позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язанні відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п. 2.5. Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п. 2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2.зміна умов зобов'язання;

3.сплата неустойки;

4.відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. п. 4.3. п. 4 Загальної частини договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховуються від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були порушені умови договору в частині повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за управління кредитом, у зв'язку з чим, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором на обслуговування № BLaЖГА00071658 від 08 вересня 2011 року, відповідач станом на 17 серпня 2015 року має заборгованість - 31 551 гривень 97 копійок, з них: прострочена до повернення сума кредиту - 3 737,57 гривень; прострочені проценти за користування кредитом - 1 509,10 гривень; комісія за РО - 1 411,71 гривень; плата за пропуск платежів - 24 893,59 гривень.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочки виконання.

Право на неустойку виникає незалежно він наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України)

За вимог ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, позивачем у зв'язку з порушенням з боку позичальника умов кредитного договору, нараховано до сплати 504 968,89 гривень пені за кредитом та процентами.

Як роз'яснено в п. 27 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Аналогічна правова позиція висловлена Судовою палатою Верховного Суду України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100 цс 14, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Аналізуючи вищевикладене, та враховуючи, що нарахована позивачем пеня за неналежне виконання умов договору, значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, суд вважає за наявним застосування вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до 1 гривні.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору банківського обслуговування № BLaЖГА00071658 від 08 вересня 2011 року, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, процентів, простроченої комісії, пені підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 258, 526, 546, 549, 550, 551, 610 - 612, 1054 Цивільного кодексу України, п. 27 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, ст.ст. 10, 14, 60, 197, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму заборгованості за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00071658 від 08 вересня 2011 року у розмірі 6 659 (шість тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: