Ухвала

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дьоміної О.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи збільшило, та остаточно просило стягнути солідарно на свою користь із відповідачів заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2008 року, яка станом на 17 червня 2014 року складає 976 377 грн 70 коп., із яких: 852 285 грн 14 коп. - заборгованість за кредитом та 124 092 грн 56 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом і судові витрати пропорційно з відповідачів у справі.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 976 377 грн 70 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції шляхом доповнення в абзаці першому резолютивної частини рішення після слова задовольнити - слова «частково».

Абзац другий резолютивної частини рішення викладено в новій редакції.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, як боржника за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 1308/07/08/55-002 та ОСОБА_5, як поручителя за договором поруки від 02 липня 2008 року № 1308/0708/55-002-Р-1 заборгованість станом на 17 червня 2014 року в сумі 976 377 грн 70 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 852 285 грн 14 коп. та проценти у сумі 124 092 грн 56 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, як боржника за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 1308/07/08/55-002 та ОСОБА_6, як поручителя за договором поруки від 02 липня 2008 року № 1308/0708/55-002-Р-2 заборгованість станом на 17 червня 2014 року в сумі 976 377 грн 70 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 852 285 грн 14 коп. та проценти у сумі 124 092 грн 56 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, як боржника за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 1308/07/08/55-002 та ОСОБА_7, як поручителя за договором поруки від 02 липня 2008 року № 1308/0708/55-002-Р-3 заборгованість станом на 17 червня 2014 року в сумі 976 377 грн 70 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 852 285 грн 14 коп. та проценти у сумі 124 092 грн 56 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України установлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.

Задовольняючи частково указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд у незміненій частині рішення, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог, адже позичальник порушив взяті за кредитним договором зобов'язання щодо вчасного повернення суми кредиту та процентів, що призвело до утворення кредитної заборгованості.

При цьому суд правильно керувався положеннями ст. 612 ЦК України та визначеними умовами укладених між сторонами у справі договорів щодо обставин, за яких банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту разом із сплатою процентів і передбачених договором інших штрафних санкцій, внаслідок неналежного виконання зобов'язання боржником, що узгоджується з вимогами ст. 536 ЦК України.

На підставі наявних у справі доказів суд правильно установив, що ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 1308/0708/55-002, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4, а також за вищевказаними договорами поруки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судами норм процесуального права щодо оцінки доказів у справі та невстановлення всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; про незастосування судами ст. 1046 ЦК України та передчасність висновків судів про отримання позичальником кредитних коштів; про необґрунтованість суми стягнення 124 092 грн 56 коп., а також про те, що суди не звернули уваги на ту обставину, що порука припинилася відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О.Дьоміна

І.К.Парінова