Справа №461/3893/16-ц
Провадження №2/461/1314/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

позивача за первісним позовом ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові у залі суду цивільну справу за первісною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідним позовом, який згодом уточнив та в якому просить зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом видачі дублікату ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та забезпечення йому безперешкодного доступу до даної квартири.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що основним квартиронаймачем є його мати ОСОБА_7 Окрім того, в даній квартирі зареєстровано та проживає 9 осіб. Стверджує, що єдиним місцем проживання є вищевказана квартира, якою позивач та члени його сім'ї з осені 2015 року позбавлені права користування, оскільки у такій відповідачем замінені замки. Спроби врегулювати даний конфлікт з відповідачем мирним шляхом залишені без результатів. Тому просить позов задоволити.

ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ОСОБА_2 у вересні 2014 року покинув вищевказану квартиру та не проживає в ній по даний час. Стверджує, що це підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи. Оскільки, ОСОБА_2 більше шести місяців не проживає у даній квартирі, вважає, що такий втратив право користування житлом. Тому просить зустрічний позов задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник первісний позов підтримали, просили такий задоволити з підстав, вказаних у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечили, надали додаткові письмові пояснення. Стверджують, що ОСОБА_2 інтересу до вищевказаної квартири не втратив, постійно навідувався до неї, має там свої особисті речі. Вважають, що не був відсутній у квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців, оскільки такий строк повинен бути безперервним. Однак у даному випадку визначений строк переривався появою ОСОБА_2 у даній квартирі та намаганням у неї потрапити.

Позивач за зустрічним позовом у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача за зустрічною позовною заявою зустрічний позов підтримав, просив такий задоволити. Первісний позов не визнав, просив у такому відмовити з підстав, вказаних у зустрічній позовній заяві.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що первісний позов належить задоволити, у задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки ЛКП «Княже місто» від 03.09.2015 року №2676, ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно рішення Львівської міської ради №439 від 19.07.1983 року основним квартиронаймачем вказаного приміщення є мати ОСОБА_2 - ОСОБА_7

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №985 від 13.04.2016 року, виданої ЛКП «Княже місто», у даній квартирі зареєстровано дев'ять осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_11

З 2007 року по кінець 2013 року у вищевказаній квартирі фактично проживали всі зареєстровані члени сім'ї, окрім ОСОБА_5 з дітьми, оскільки остання в цей час проживала у м.Винники.

З 2011 року по 2014 рік, окрім зареєстрованих осіб у даній квартирі, за виключенням ОСОБА_5 з дітьми, проживала дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_12

У вересні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_12 переїхали в орендовану квартиру у зв'язку з народженням у них дитини, залишивши у даній квартирі свої речі.

Судом також встановлено, що час від часу ОСОБА_2 з'являвся у квартирі АДРЕСА_1, ночував там, проводив вільний час.

ОСОБА_5 у жовтні 2014 року не допустила до квартири свою матір - ОСОБА_7, змінивши при цьому замки від вхідних дверей.

У судовому засіданні встановлено, що станом на сьогоднішній день до вищевказаної квартири доступу ніхто не має, крім ОСОБА_5 та її дітей. Даний факт не заперечувався, а навпаки - підтверджувався позивачем за зустрічним позовом.

З серпня 2015 року ОСОБА_2 продовжив своє проживання за адресою: АДРЕСА_1 без своєї дружини, оскільки між ними погіршилися подружні стосунки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у жовтні 2015 року не зміг потрапити до вказаної квартири у зв'язку з тим, що ОСОБА_5 змінила замки на дверях та відмовилася надавати доступ до неї.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований, постійно проживав у спірній квартирі, в певний період сплачував за комунальні послуги, на тривалий безперервний час даного приміщення не залишав, не втрачав до нього інтересу, а його особисті речі, в тому числі техніка, меблі, одяг, постійно знаходяться у вищевказаній квартирі, іншого місця проживання не має.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частиною четвертою ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщенням протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.

Статтею 72 ЖК УРСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Частини друга та третя ст.386 Цивільного кодексу України передбачає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене та те, що зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що первісний позов ОСОБА_2 необхідно задоволити з урахуванням уточнення позовних вимог, оскільки позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 доведено факт вчинення перешкод у користуванні житловим приміщенням, а також факт переривання шестимісячного строку відсутності за вказаною адресою.

Що ж стосується зустрічного позову, суд дійшов висновку, що у такому необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_5 стверджує, що ОСОБА_2 був відсутнім у приміщенні квартири з вересня 2014 року, при цьому покликається на докази, які знаходяться у матеріалах справи, а саме акти обстеження умов житлового приміщення спірної квартири від 19.12.2014 року, 30.04.2015 року та 07.10.2015 року. Однак такі доводи позивача за зустрічною позовною заявою є необґрунтованими, оскільки спростовуються довідками ЛКП «Княже місто» з місця проживання про склад сім'ї і прописки, наявними у матеріалах справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 належить стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.64 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом - задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом видачі дублікату ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та забезпечення йому безперешкодного доступу до даної квартири.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551,20 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.