Справа № 308/4268/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Баран В.В. РВ ДВС Ужгородського МУЮ та зобовязання вчинення дій,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Баран В.В. РВ ДВС Ужгородського МУЮ та зобовязання вчинення дій. Вказуючи на неправомірність дій державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по ВП № 43162633 скаржник просить визнати таку бездіяльність протиправною та одночасно просить суд зобовязати державного виконавця винести постанову про закриття виконавчого провадження. Крім того, просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця у невинесенні постанови про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони про його відчуження та зобовязати державного виконавця скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження .

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладену в п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-152/0/4-13.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Заявник у відповідності з загальними вимогами до форми заяви за ст.ст.119,120 ЦПК України не зазначив усіх заінтересованих осіб, прав та інтересів яких стосується його позов (скарга), зокрема, стягувача за виконавчим провадженням, не вказав його місце місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку осіб, та відповідно не додав копій скарги з додатками для цих осіб, не вказав повного найменування державного виконавця, прізвище, імя, по батькові посадової особи державної виконавчої служби, дії якого оскаржують.

Крім того, до матеріалів скарги не додано жодного документу на підтвердження наявності виконавчого провадження, оскаржуваної постанови про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони про його відчуження від 18.06.2014 року.

З роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, перелічені в частині сьомій статті 82 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з п.4 ч.7 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" скарга має містити зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено, разом з тим заявником норму закону, яку порушено не вказано. Крім того, скаржник просить зобов'язати районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління винести постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 43162633 не вказуючи норму закону якою передбачено закриття виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби» під час виконання судових рішень у цивільних справах № 6 від 07.02.2014 виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне скаргу залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Баран В.В. РВ ДВС Ужгородського МУЮ та зобовязання вчинення дій - залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків до 03 травня 2016 року, але не більше трьох днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3