Ухвала

іменем україни

18 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський АкціонернийБанк» про повернення суми депозиту, стягнення трьох процентів річних, відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року, та касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») на свою користь 2 801,05 доларів США депозитних коштів, 233,72 долари США збитків, три проценти річних у сумі 39,37 доларів США, а також 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди і судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 травня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід» № 799065/2014, згідно з яким він розмістив на своєму рахунку в установі відповідача на визначений строк, а саме до 26 червня 2014 року, 4 тис доларів США з виплатою відповідачем процентів у розмірі 12 % річних. По закінченню строку дії договору позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу, але йому було роз'яснено, що кошти в установі банку відсутні, та водночас запропоновано розмістити кошти на депозитний рахунок ще на місяць. Погодившись на вказану пропозицію, 26 червня 2014 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» № 814774/2014, терміном до 26 липня 2014 року. На звернення позивача 25 липня 2014 року до відповідача із вимогою повернути йому депозитні кошти, 29 липня 2014 року відповідач повідомив про неможливість повернути всю суму вкладу у розмірі 4 тис. доларів США та водночас запропонував повернути 2 тис. доларів США, а решту - 2 тис. доларів США розмістити на депозит ще на місяць. Зазначив, що він погодився на вказану пропозицію і 29 липня 2014 року уклав з відповідачем договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» № 827762/2014, згідно з яким він розмістив на своєму рахунку в установі відповідача на визначений строк, а саме до 29 серпня 2014 року, 2 тис. доларів США з виплатою відповідачем процентів у розмірі 12 % річних. У липні-серпні 2014 року відповідач виплатив позивачу 1 198,95 доларів США, а решта коштів у сумі 2 801,05 доларів США так і залишилася невиплаченою. На думку позивача, якби відповідач вчасно повернув депозитні кошти, то він мав би можливість отримати певний дохід, розмістивши кошти, наприклад, у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», тобто через неповернення відповідачем депозитних коштів упущена вигода позивача відповідно до ст. ст. 22, 623 ЦК України станом на 16 лютого 2015 року складає 233,72 долари США, а три проценти річних від простроченої суми - 39,37 доларів США. Крім того, незаконними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди у розмірі 20 тис. грн, яку він також просить стягнути з відповідача на підставі ст. 1167 ЦК України.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_4 депозитні кошти у сумі 2 801,05 доларів США, три проценти річних у сумі 39,37 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь держави судовий збір у сумі 748 грн 73 коп.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року в оскаржуваній частині (відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди) залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року задоволено частково апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк», скасовано рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь держави судового збору у сумі 748 грн 73 коп., в іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить скасувати заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року у частині стягнення суми банківського вкладу і трьох процентів річних, ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, із підстав порушення судами норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Стягуючи з відповідача на користь позивача депозитні кошти у сумі 2 801,05 доларів США, суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач порушив взяті за договором банківського вкладу зобов'язання щодо вчасного повернення позивачу депозитних коштів, а саме: на усне звернення позивача про повернення суми вкладу відмовився повертати кошти; згідно з банківською випискою про рух коштів на рахунку позивача станом на 24 вересня 2014 року знаходиться 2 801,05 долар США.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, то суд на підставі ст. 625 ЦК України дійшов висновку про стягнення з нього на користь позивача трьох процентів річних у сумі 39,37 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди у сумі 233,72 долари США, суд першої інстанції із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог, зазначивши, що позивач не довів факту завдання йому збитків (втраченої вигоди), адже відповідно до ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується саме кредитором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, виходив із відсутності для цього правових підстав, враховуючи, що умовами укладеного між сторонами у справі договору банківського вкладу не передбачено такої умови, як відшкодування моральної шкоди у разі порушення умов договору.

Вищевказані висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог щодо упущеної вигоди та моральної шкоди є законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на вищевказаних нормах матеріального права.

Однак колегія суддів не може погодитися із висновками суду у частині вирішення позовних вимог про стягнення суми вкладу і трьох процентів річних.

Завданнями цивільного судочинства є, зокрема справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 61 Конституції України установлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд не звернув уваги на доводи апеляційної скарги відповідача про те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повернуто позивачу суму вкладу в граничних розмірах відшкодування, у порядку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а на суму коштів, що перевищує гарантовану суму у розмірі 6 грн 08 коп., вимог від позивача про її повернення не надходило. Проте усупереч вимогам ст. ст. 212, 303, 304, 316 ЦПК України апеляційний суд не зазначив обставин і фактів на спростування вищевказаних доводів відповідача, що призвело до неповноти установлених судом фактичних обставин справи.

Разом із тим на підтвердження вищевказаних доводів апеляційної скарги відповідач надав довідку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 15 серпня 2015 року № 22/3-24486, однак апеляційний суд не надав їй належної правової оцінки як доказу у справі, чим порушив зазначені вище норми процесуального права, при цьому залишив поза увагою вищевказані положення Конституції України про заборону подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Із врахуванням вищевказаного колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення та ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак