Справа №489/7160/15-ц 16.02.2016 16.02.2016 16.02.2016
Провадження №22-ц/784/297/16
Справа № 489/7160/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Тихонова Н.С.
Провадження № 22ц-784/297/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

16 лютого2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю:

- відповідачки ОСОБА_2,

- представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Позивач зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2012 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, починаючи з 18 жовтня 2012 року і до повноліття дітей.

Посилаючись на погіршення стану здоров'я, що спричинило відсутність заробітку та потягло за собою утворення заборгованості по аліментам, наявності на утриманні племінників, які перебувають під опікою непрацездатної матері, просив змінити спосіб стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму та стягувати з нього щомісячно 400 грн., а також звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 21 453 грн. 24 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2015 року в задоволенні позву ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині зміни способу сплати аліментів, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Проте, з таким висновком суду в цій частині погодитись не можна.

Судом встановлено, що з 2004 року ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого вони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2012 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частині з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2012 року і до досягнення ними повноліття.

Із змісту зазначеного рішення суду видно, що ОСОБА_4 також має дитину від першого шлюбу, на утримання якої теж сплачує аліменти.

На виконання вказаного судового рішення Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист №2/14163543 від 27 грудня 2012 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного Ленінським відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції 13 жовтня 2015 року, позивач має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2015 року в розмірі 21 453 грн.24 коп.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на погіршення стану здоров'я, зміну матеріального стану та просив змінити спосіб стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду у частці до заробітку (доходу), на розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143 цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст..192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження /зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку /доходу/ матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки/.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст..184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

На підтвердження зміни матеріального стану та стану здоров'я позивач надав: копії виписок з історії хвороби видані інститутом гастроентерології НАМН України, міською лікарнею швидкої медичної допомоги м. Миколаєва, ПП Лікувально- діагнзтичним цетром «Лоритом» із яких вбачається, що позивач має ряд захворювань, у звязку з чим, періодично протягом 2014 року проходив обстеження та перебував на відповідному лікуванні у закладах охорони здоровя.

В суді апеляційної інстанції було також встановлено, що на даний час ОСОБА_4 звільнений з органів внутрішніх справ, де працював на момент ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Миколаєва від12 грудня 2012 року, та не має постійного місця роботи та постійного доходу.

Відсутність доходу у позивача підтверджується довідками УПФ в Ленінському районі м. Миколаєва від 29 січня 2016 року та Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва від 01 лютого 2016 року.

Крім того, як видно із матеріалів справи, позивач має батьків похилого віку мати -ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідно довідки Жовтневого районного медичного центру первинної медико санітарної допомоги від 27 жовтня 2015 року, батько позивача страждає на онкозахворювання.

Відтак, позивач в силу ст..203 СК України має надавати їм матеріальну допомогу.

Приймаючи зазначені докази на підтвердження погіршення матеріального стану та стану здоров'я позивача з часу стягнення аліментів, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для зміни способу виконання позивачем обов'язку по утриманню дітей шляхом стягнення з останнього на користь відповідачки аліментів в твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягнення з позивача, колегія , з урахуванням наведеного та обставин, зазначених у ст.. 182 СК України вважає що достатнім для дітей будуть аліменти встановлені у розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону.

За таких обставин рішення суду у частині відмови у зміні способу стягнення аліментів підлягає скасуванню на підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується рішення суду в частині відмови у звільненні від сплати заборгованості по аліментам, то судова колегія вважає, що рішення в цій частині ухвалено у відповідності до вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з жовтня 2012 року. Матеріали справи не містять доказів, що на цей час позивач перебував на лікуванні, був непрацездатним та не отримував дохід. В той же час свої обовязки по сплаті аліментів (щомісячних платежів на утримання дітей) не виконував. Тому колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність виняткових обставин для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 він знову почав тривалий час проживати разом з відповідачкою, поновивши сімейні стосунки та утримувати дітей, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт звернення ОСОБА_2 у жовтні 2012 року до суду з позовом про стягнення аліментів є доказом того, що відповідач ухилявся від виконання свого обов'язку по їх утриманню.

Інші доводи в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2015 року в частині відмови у зміні способу стягнення аліментів скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Змінити спосіб стягнутих з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 та доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 який народився в с. М.Ларіно Жовтненвого району Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 та доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі по 700 грн. на кожну дитину, щомісячно з подальшою індексацією цієї суми до досягнення дітьми повноліття.

Відкликати виконавчий лист №2/14163543 від 27 грудня 2012 року , виданий на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2012 року з Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

В іншій частині вказане рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :