Справа № 195/1350/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

17.11.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., при секретарі Левкович Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 згідно технічного паспорту КП "Томаківське БТІ" ДОР" на житловий будинок відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку загальна площа приміщень становить 48,80 кв.м., житлова площа становить 29,40 кв.м., згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок "А" площею 67,2 кв.м.; навіс "Б" площею 312,4 кв.м.; убиральня "В" 1 шт., відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 05.01.1989 року, зареєстрованого в реєстровій книзі Марганецького БТІ за НОМЕР_1 та на земельну ділянку загальною площею 0,40 га, відповідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_3, що належали ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 1984 року зареєстрована, а з 2000 року фактично проживає у вказаному домоволодінні та користується земельною ділянкою.

Факт реєстрації та проживання підтверджується реєстрацією в паспорті та довідкою Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області №1906 від 03.10.2016 року.

Після смерті ОСОБА_2 житловий будинок та земельну ділянку як спадщину ніхто не оформив, тому вказане нерухоме майно має статус безхазяйного.

Свого часу вона вселилася в даний житловий будинок та проживала в ньому з дозволу ОСОБА_2, за якою також доглядала до дня її смерті. Офіційних договірних зобов'язань щодо володіння та користування житловим будинком з присадибною земельною ділянкою між нею та ОСОБА_2 не виникало. Відповідно, після смерті ОСОБА_2 житловий будинок та присадибна земельна ділянка і надалі залишились в її володінні та користуванні.

До цього часу вона продовжує проживати у вказаному житловому будинку, відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в її володінні. Добросовісно та безперервно (більше п'ятнадцяти років) володіє та користується будинком і присадибною земельною ділянкою, підтримує їх в належному стані, постійно проводить ремонти в будинку та сплачує кошти за комунальні послуги.

Володіння житловим будинком та земельною ділянкою не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Володіння і користування житловим будинком та присадибною земельною ділянкою з лютого 2000 року не здійснювалося нею на підставі договірних зобов'язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), що являється обставинами, які підтверджують факт відсутності у неї підстав для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння ним, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстав) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

У своїй письмовій заяві представник позивачки, що діє в силу договору про надання правової допомоги та здійснення представництва від 03.10.2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2492 від 16.04.2012 року, просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позовні вимоги у повному їх обсязі.

Представник Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області в своїй заяві просить суд вирішити справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін у справі, які скористалися правом визначеним ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі достатніх у справі доказів для вирішення спору по суті позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення.

Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Дійсно, виходячи із першої необхідної умови об'єктами володіння є житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка по АДРЕСА_1

Добросовісність володіння даними об'єктами, на які поширюється строк давності підтверджується тим, що технічний паспорт на житловий будинок видано на ім'я ОСОБА_1, рахунки за використання комунальних послух заведені також на ім'я позивачки. Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 05.01.1985 року видане на ім'я ОСОБА_2 та Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 зберігаються у позивачки, яка вважає себе володільцем вказаного нерухомого майна, оскільки добросовісно заволоділа ним з часу смерті власника такого майна.

Довідка №1906 видана 03.10.2016 року Мирівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області підтверджує, що ОСОБА_1 зареєстрована АДРЕСА_1 починаючи з 2000 року постійно користується житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, належних ОСОБА_2

Отже, позивачка відповідно до вимог ст. 344 ЦК України порушила питання про виникнення підстав набуття права власності, за відповідним строком набувальної давності. З моменту спливу строку набувальної давності в неї, як давнісного володільця, за загальним правилом, і виникло право власності на нерухоме майно, яким вона відкрито та безперервно володіє.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Настасівка Томаківського району Дніпропетровської області.

Положення ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом не встановлено договірних зобов'язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо) між позивачкою та ОСОБА_2, що вказує на відсутність підстав для виникнення права власності на будинок та земельну ділянку в момент заволодіння таким майном, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Тому, виходячи із вказаного правила суд не вбачає порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок заволодіння позивачкою житловим будинком та земельною ділянкою.

На теперішній час, вона має право оформити за собою право власності внаслідок збігу строку визначеного саме законом для реєстрації за собою права власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно технічного паспорту КП «Томаківське БТІ» ДОР» на житловий будинок за станом на 08.09.2016 року, відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку загальна площа приміщень становить 48,80 кв.м., житлова площа становить 29,40 кв.м., згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок «А» площею 67,2 кв.м.; навіс «Б» площею 312,4 кв. м.; убиральня «В» 1 шт., що належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 05.01.1989 року, зареєстрованого в реєстровій книзі Марганецького БТІ за НОМЕР_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

- земельну ділянку загальною площею 0,40 га, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 зареєстрованого в Книзі Державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. М. Скрипченко