Провадження №2/760/4400/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Носачову А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати укладений з відповідачем шлюб.

22 червня 2016 року справа була прийнята до провадження суду та призначена до судового розгляду, сторонам у справі надіслано копії ухвал про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами для відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Статтею 157 ЦПК України встановлено, що суд має розглянути справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі - одного місяця.

Встановлено, що провадження в справі було відкрито судом 22 червня 2016 року.

Позивачка в судове засідання тричі підряд, а саме: 08 серпня 2016 року, 05 вересня 2016 року та 26 вересня 2016 року не з'являлася, про час розгляду справи повідомлялася судом у порядку та строки, визначені ст. ст.74, 76 ЦПК України.

Про причини неявки суд до відома не ставила.

Судові повістки, що направлялися судом на адресу позивачки, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання.

За час знаходження справи в провадженні суду позивачка рухом справи в суді не цікавиться, про причини неявки суд до відома не ставила і про зміну місця проживання суд також не повідомляла.

Повідомити позивачу про час розгляду справи судом іншими, визначеними законом способами, які є належним повідомленням, суду не вдалося.

Тобто, суд вичерпав наявні у нього можливості забезпечити явку позивачки в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи ці обставини, неотримання позивачкою судових повісток та неповідомлення суд про причини неявки в судові засідання, суд приходить до висновку, що позивачка не з»являлася в судові засідання без поважних причин.

За змістом ч. 3 ст. 169 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України позовна заява залишається судом без розгляду за таких умов у сукупності: а/ належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового розгляду; б/ позивач повторно не з'явився в судове засідання; в/від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Являючись ініціатором даного судового провадження, володіючи інформацією про відкриття провадження в справі та прийняття її до провадження суду, позивачка в судові засідання не з'являється, провадженням у справі не цікавиться.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом міститься також у ст. 13 ЦК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За правилами ч.3 ст.207 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд приходить до висновку з метою припинення зловживання позивачкою своїми правами про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення або отримання до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: