Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Кричевська Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про встановлення солідарної вини та стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить суд встановити солідарну відповідальність відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в заподіянні механічних ушкоджень автомобілю ВАЗ в розмірі 70% та 30% відповідно та стягнути з відповідача на користь ПАТ «СК «Український страховий стандарт» 6406,44 грн. в якості безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.06.2013р. між ОСОБА_3 та ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3165795, яким забезпечений транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1. 15.03.2014 року на автодорозі м. Біла Церква-Володарка біля с. Пилипча сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_4, в задню частину якого в'їхав автомобіль Mitsubishi, д/н В01271ВО, під керуванням власника ОСОБА_5, в задню частину якого в'їхав автомобіль НОМЕР_3, під керуванням власника ОСОБА_1, в задню частину якого в'їхав автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2. Вину Відповідача та ОСОБА_3 в порушенні Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП та завданням механічних пошкоджень автомобілю НОМЕР_3, встановлено постановами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/10215-14-и від 22.07.2014р. (стосовно Відповідача) та № 357/8782/14-п від 11.07.2014р. (стосовно ОСОБА_3). Пункти ПДР України, що були порушені Відповідачем та ОСОБА_3, є ідентичними (2.3.6, 12.2 та 13.1 Відповідачем та 2.3.6, 12.1 та 13.1 ОСОБА_3), до обох застосовано однаковий вид адміністративного стягнення - накладено штраф в розмірі 425,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована в Позивача, у Страховика виник обов'язок відшкодувати Відповідачу шкоду, завдану йому ОСОБА_3 Згідно Звіту TOB «Юніверсал Асістанс-Україна» № 65/87.08.14 від 22.08.2014р., вартість відновлювального ремонту ВАЗ, д/н НОМЕР_4, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 28812,78 грн. Відповідно до п. 36.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі якого був укладений поліс № АС/3165795, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Оскільки згідно розширеної довідки ДАІ в даній ДТП було 3 винні особи (водії автомобілів Mitsubishi, ВАЗ та Suzuki), Страховиком було прийнято рішення про виплату 1/3 від загального розміру шкоди: 28812,78 : 3 - 500,00 = 9 104,26, де: 28812,78 грн. - вартість ремонту з урахуванням зносу. 1/3 - частка відповідальності ОСОБА_3 500,00 франшиза, 9104,26 грн. - страхове відшкодування.

17.12.2014р. Страховиком на особистий рахунок Відповідача було сплачено страхове відшкодування в розмірі 9104,26 грн.

Не погодившись з позицією Страховика, 05.08.2015 року Нацкомфінпослуг склала ОСОБА_7 про порушення Страховиком законодавства на ринку фінансових послуг № 555/13-15/13/6, в якому було зазначено, що загальна вартість ремонту автомобіля ВАЗ становить 28812,78 грн., а фактично Страховиком було сплачено 9104,26 грн. Розмір страхового відшкодування на підставі п.36.3 Закону було зменшено безпідставно.

Оскільки обидві постанови суду встановлювали порушення Відповідачем та ОСОБА_3 майже ідентичних пунктів ПДР України, до обох застосовано однаковий вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., обидва були винні в заподіянні механічних ушкоджень автомобілю ВАЗ, Страховиком було прийнято рішення про відшкодування Відповідачу як потерпілій особі 50% від загального розміру збитків: 28812,78 : 2 - 500,00 - 9104,26 = 4 802,13, де: 28812,78 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, згідно Звіту TOB «Юніверсал Асістанс-Україна» № 65/87.08.14 від 22.08.2014р. 1/2 - частка відповідальності ОСОБА_1 в ДТП, що сталася 15.03.2014р. 500,00 грн. - франшиза за полісом № АС/3165795.

9104,26 грн. - частка страхового відшкодування, сплаченого 17.12.2014р. платіжним дорученням № 18736, 4802,13 грн. - доплата до страхового відшкодування.

13.08.2015р. платіжним дорученням № 636 на суму 4802,13 грн. Страховиком було сплачено доплату до страхового відшкодування в розмірі 4802,13 грн.

Також, 18.08.2015р. платіжним дорученням № 641 Страховиком на користь Відповідача було сплачено пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 1604,31 грн.

Отже, Страховиком на користь Відповідача додатково було сплачено 6406,44 грн., що і становить суму позову.

На розгляді справи про правопорушення, що відбулася 20.08.2015р., членами Нацкомфінпослуг представнику Страховика було роз'яснено, що застосування п.36.3 Закону є безпідставним, оскільки до заподіяння механічних ушкоджень автомобілю ВАЗ мають відношення тільки Відповідач та ОСОБА_3

Стосовно визначення ступеня вини в розмірі 50%, то до відома представника Страховика було доведено, що в матеріалах справи відсутні документи, які б встановлювали ступінь вини учасників ДТП (експертиза або рішення суду) в заподіянні механічних ушкоджень автомобілю ВАЗ.

Таким чином, на думку членів Нацкомфінпослуг, Страховик має сплатити на користь Відповідача 100% суми ремонту автомобіля.

Позивач не погоджується з даною позицією з наступних підстав. Постановою Білоцерківського MB ГУ МВС України від 29.05.2014р. про закриття кримінального провадження на підставі свідчень Відповідача було встановлено, що, в'їхавши у зону поганої видимості, він раптом допустив наїзд на стоячий автомобіль Mitsubishi, д/н ВО127 IBA. Коли автомобіль Відповідача після першого зіткнення продовжував стояти на своїй смузі, через декілька секунд він почув позаду себе звук різкого гальмування та відчув удар у задню частину свого автомобіля. Другий удар здійснив водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3 Внаслідок другого зіткнення автомобіль Відповідача отримав деформацію заднього бампера. Свою вину в ДТП ОСОБА_1 також визнав. Отже, встановлено, що першим зіткнення допустив ОСОБА_1, в'їхавши в задню частину автомобіля Mitsubishi, а потім вже в його автомобіль ВАЗ ззаду в'їхав автомобіль Suzuki, під керуванням ОСОБА_3 Ті ж самі обставини описані особисто Відповідачем і в Повідомленні про настання страхового випадку від 07.08.2014р. Таким чином, виключається можливість, коли Відповідач вчасно зупинився перед автомобілем Mitsubishi, не заподіявши своєму автомобілю механічних пошкоджень, після чого в нього ззаду в'їхав авто Suzuki, внаслідок чого автомобіль ВАЗ під інерцією та силою удару врізався в задню частину автомобіля Mitsubishi, оскільки у свідченнях Відповідача чітко зазначено, що він першим в'їхав в задню частину автомобіля Mitsubishi, чим, відповідно пошкодив передню частину свого автомобіля ВАЗ. Отже, на момент зіткнення автомобіля Suzuki з автомобілем ВАЗ, передня частина автомобіля ВАЗ вже була пошкоджена. Оскільки висновок експерта щодо вартості ремонтних робіт виключно задньої частини автомобіля ВАЗ в Страховика відступній, Страховик просить суд встановити солідарну відповідальність Відповідача та ОСОБА_3 в заподіянні загальних пошкоджень автомобілю ВАЗ в розмірі 70% з боку Відповідача та 30% з боку ОСОБА_3, таким чином визнавши первинний розмір страхового відшкодування в сумі 104,26 грн. таким, що є належним до сплати Страховиком на користь Відповідача. Доплату до страхового відшкодування та пеню на загальну суму 6406,44 грн., здійснену фактично під тиском Нацкомфінпослуг, визнати безпідставною та повернути Страховику на підставі ст. 1212 ЦК України. Оскільки провадження у справі Нацкомфінпослуг може бути зупинено в разі розгляду справи в суді, Позивач просить надіслати копію ухвали про відкриття провадження на його адресу для пред'явлення її до Нацкомфінпослуг.

До початку розгляду справи по суті представник позивача надіслав до суду поштою заяву про уточнення позовних вимог, якими на підставі вищезазначених обставин просить суд встановити солідарну відповідальність відповідача та ОСОБА_3 в заподіянні механічних ушкоджень автомобілю ВАЗ в розмірі 70% та 30% відповідно та стягнути з Відповідача на користь Позивача 6966,70 грн. в якості безпідставно отриманих коштів.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.

Відпо¬відач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі пославшись на те, що автомобіль відповідача ВАЗ на час страхового випадку був застрахований в установленому законом порядку на суму відшкодування страхової виплати 50000,00 грн. Відповідач своєчасно звернувся з заявами до страхових компаній, але виплата була здійснена не в повному розмірі. Тому відповідач звернувся в з відповідною заявою до Нацкомфінпослуг, яка підтвердила незаконні дії страхової компанії і відповідачу була здійснена доплата, яку просить суд стягнути страховик, як безпідставно нарахованих та виплачених.

Третя особа ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому зі згоди учасників процесу справу розглянуто без його участі.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши та дослідивши письмові матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що також підтверджується наявними у справі доказами та не заперечується сторонами у справі, 15.03.2014 року на автодорозі м. Біла Церква-Володарка біля с. Пилипча сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_4, в задню частину якого в'їхав автомобіль Mitsubishi, д/н В01271ВО, під керуванням власника ОСОБА_5, в задню частину якого в'їхав автомобіль НОМЕР_3, під керуванням власника ОСОБА_1, в задню частину якого в'їхав автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

22.06.2013р. між ОСОБА_3 та ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3165795, яким забезпечений транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1 ( а.с.9) Власник автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_1 уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ СК «Провідна».

Після настання страхового випадку власник автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_1 та автомобіля Suzuki ОСОБА_2 вчасно звернулись до страховиків з повідомленнями про страховий випадок, про що не заперечує позивач, тобто не порушили вимоги, встановленої пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно яких учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, письмово повідомити страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до підпункту «г», пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно ст. 9 зазначеного Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У відповідності до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо

транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до підпункту 36.3. ст. 36 Закону, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

За таких обставин суд вважає, що відповідачу ОСОБА_1 здійснені виплати у відповідності до діючого законодавства.

Законність виплати страховиком вищезазначеної суми відповідачу по даному страховому випадку також підтверджується актом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 555/13-15/13/6 від 05.08.2015 року ( а.с. 68).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

На підставі наведеного суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними і такими, що до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 979,990,972 ЦК України; Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про встановлення солідарної вини та стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення иготовлений 16.02.2016 року.

Суддя ОСОБА_7