АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/1286/15-ц 22-ц/774/71/к/16
Справа № 197/1286/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/71/К/16 суддя Ліснецький І.В.
Категорія - 50 (ІІІ) Суддя-доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Петренко К.І.

за участю: позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що вони є літніми людьми, пенсіонерами та інших близьких людей, крім відповідача, які можуть допомагати і підтримувати їх матеріально немає. Єдиними доходами позивачів є їх пенсія, яку ОСОБА_3 отримує у розмірі 2 664,22 грн., а ОСОБА_2 - у розмірі 1 279,51 грн. Однак пенсія, яку отримують позивачі, не забезпечує їм необхідного прожиткового мінімуму, оскільки більшу її частину вони віддають на сплату комунальних послуг. Крім цього, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є хворими людьми та потребують постійного лікування, що на сьогодні також потребує чимало коштів. Син позивачів ОСОБА_4 добровільно допомоги та підтримки батькам на їх прохання не надає.

Посилаючись на свою непрацездатність, скрутне матеріальне становище, необхідність лікування та відсутність інших джерел доходу, крім пенсії, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд стягнути з ОСОБА_4 на аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно; стягнути з ОСОБА_4 на аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_2 у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, щомісячно починаючи з 09.11.2015 року, безтерміново. В іншій частині цих позовних вимог - відмолено. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення їх позову в повному обсязі. Зокрема, не відповідає дійсності висновок суду про те, що стягнення коштів з відповідача у заявленому позивачами розмірі може вплинути на сплату аліментів ОСОБА_4 на користь третьої особи ОСОБА_5 на її утримання та утримання їх спільних малолітніх дітей. На думку позивачів, судом не враховано, що заперечення третьої особи щодо можливості надання допомоги їх сином ОСОБА_7 не підтверджено жодним доказом. Син позивачів ОСОБА_7 надає їм посильну допомогу, яка не виражається матеріально, оскільки на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_8, що є інвалідом 2 групи. Крім того, судом при вирішенні спору про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатних батьків неправомірно застосовано положення ст.75 СК України, якими врегульовано право одного з подружжя на утримання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є батьком відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивач ОСОБА_2 є матір'ю відповідача. (а.с.9)

Позивачі є непрацездатними особами у зв'язку із досягненням кожним із них пенсійного віку, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 та посвідченням НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Фрунзенське ЖКП» №561 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11)

З довідок Управління Пенсійного фонду України в Широківському районі Дніпропетровської області №1372/02 від 30.10.2015 року та №1371/02 від 29.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 отримує пенсію за віком в розмірі 2 664,22 грн., а ОСОБА_2 отримує пенсію за віком в розмірі 1 279,51 грн. (а.с.12)

Згідно довідки Широківського центру первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку у лікаря терапевта з діагнозом: "ИБЦ с ГБ II ст.; сахарный диабет II тип средней тяжести; левостороний коксартроз; деформирующий остреоартрит." (а.с.15)

Відповідно до довідки про доходи №6078 від 30.10.2015 року відповідач ОСОБА_4 працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та його заробітна плата за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року складає 58 821,62 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 21 квітня 2015 року, стягнуто з відповідача по даній справі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) на обох дітей сумарно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. (а.с.43,45-46)

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 21 квітня 2015 року, стягнуто з відповідача по даній справі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу, до досягнення дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 трирічного віку, тобто до 17 вересня 2016 року. (а.с.42,47)

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено необхідність у матеріальній допомозі сина, з огляду на отримання ним пенсії, розмір якої в два рази перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, керувався ст.202, 205 СК України, та виходив із того, що відповідач ухиляється від зобов'язання утримувати непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання матері у розмірі 1/10 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для непрацездатної особи.

Про повністю погодитись з такими висновками суду, колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.202 СК України, повнолітня дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить 1 074 грн.

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Широківському районі Дніпропетровської області №1372/02 від 30.10.2015 року ОСОБА_3 отримує пенсію за віком в розмірі 2 664,22 грн.

Зважаючи на те, що розмір пенсії позивача ОСОБА_3 вдвічі перевищує розмір прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втрати працездатність, на думку колегії суддів, він не може вважатись таким, що потребує матеріального допомоги. Доказів на підтвердження факту понесення ОСОБА_3 витрат на оплату комунальних послуг, які б складали більшу частину його доходу, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відхилення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на його утримання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є непрацездатною особою у зв'язку з досягненням пенсійного віку, інших доходів, крім пенсії у розмірі 1 276,51 грн., що лише на 200 грн. перевищує прожитковий мінімум, не має, та є такою, що потребує матеріальної допомоги працездатного повнолітнього сина.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 працює і отримує постійних дохід у вигляді заробітної плати, він може надати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної матері. Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання.

Згідно з ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. (ч.2 ст.205 СК України)

Аналогічні роз'яснення викладені у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище непрацездатної матері, матеріальне становище платника аліментів; перебування на утриманні у платника аліментів малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 і їх матері ОСОБА_5; наявність у ОСОБА_2 іншого працездатного сина, який може надати їй матеріальну допомогу та інші обставини, що мають істотне значення, правильно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги щодо не відповідності дійсності висновку суду про те, що стягнення коштів з відповідача у заявленому позивачами розмірі може вплинути на сплату аліментів ОСОБА_4 на користь третьої особи ОСОБА_5 на її утримання та утримання їх спільних малолітніх дітей, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки факт перебування у відповідача на утримання дружини і дітей, впливає на визначення матеріального стану ОСОБА_4 та має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, які мають стягуватись на користь непрацездатної матері.

Посилання позивачів на той факт, що другий син позивачів ОСОБА_7 надає їм посильну допомогу, яка не виражається матеріально, оскільки на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_8, що є інвалідом 2 групи, відхиляються колегією суддів, так як перебування на утриманні сина непрацездатної дружини, не звільняє його він обов'язку з утримання батьків, передбаченого ч.1 ст.202 СК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Разом з тим, висновок суду про те, що розмір стягнутих аліментів не може бути менше, ніж 30 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, не відповідає положенням ч.1 ст.205 СК України, якими не передбачено мінімального розміру аліментів на батьків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині суперечить нормам матеріального права, тому відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, виключивши з третього абзацу резолютивної частини рішення суду речення наступного змісту: «але не менше, ніж 30 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатної особи». В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому воно має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 рокузмінити, виключивши з третього абзацу резолютивної частини рішення суду речення наступного змісту: «але не менше, ніж 30 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатної особи».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.А.Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

Л.В. Михайлів