АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2288/16 Головуючий 1 інст. - Дем'яненко І.В.
Справа № 630/40/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносин
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Пшенічної Л.І.,

- Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 15 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 15 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з 27 січня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення щодо стягування аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення змінити та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 500 грн. щомісячно.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на даний час він не має постійної роботи та стабільного щомісячного доходу і не в змозі щомісячно виплачувати аліменти в розмірі 700 грн. Крім того, законом України «Про держаний бюджет на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років -1455 грн. і 30 % від прожиткового мінімуму становить 436 грн. 50 коп., то він згоден виплачувати 500 грн. аліментів на утримання сина.

В суд апеляційної інстанції сторони та їх представники, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з'явилися, про причину неявки не повідомили. Згідно поштового повідомлення судова повістка про явку в судове засідання 13.04.2016 року, адресована представнику відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 вручена адресату 04.04.2016 року, тобто завчасно. З огляду на вимоги ч.5 ст.76, ст. 303-1 та ч.2 ст.305 ЦПК України справа розглядається за відсутністю вказаних осіб.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (ст.ст.10,60 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно вимог ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_4 звернулася 27.01.2016 року до суду з позовом у якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_5, 2009 року народження в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 вказувала, що вона з 31 липня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання та в період шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак батько дитини, відповідач ОСОБА_3, який мешкає окремо, не надає постійної матеріальної допомоги на утримання дитини.

Після відкриття суддею провадження у справі та виконання судом вимог ст. 122 ЦПК України, позивач змінила позовні вимоги, зменшивши розмір аліментів з 1000 до 700 грн. і подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. (а.с.9,11.12).

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8, діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності, подала до суду заяву у якій позовні вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_3 у сумі 700 грн. щомісячно визнала повністю і просила розглядати справу без їх участі. (а.с.14).

15 лютого 2016 року сторони та їх представники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно наявних у справі розписок в явочному листку. (а.с.11).

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим у відповідності із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилалися як на підставу своїх вимог і які визнав відповідач.

Судом встановлено, підтверджується належними письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 мають спільну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю, позивачем ОСОБА_4

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідач та його представники (а їх, згідно довіреності, у нього три особи - ОСОБА_9, ОСОБА_7 і ОСОБА_8.) проти позову та викладених в ньому обставин не заперечували, в поданій суду заяві представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 засвідчила у письмовій формі повну згоду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 700 грн.

Відповідач та його представники не повідомляли суд першої інстанції про існування обставин, які, з огляду на приписи ст.182 СК України, могли б вказувати про неспроможність відповідача виконувати батьківський обов'язок у тому обсязі, який вказано у позові ОСОБА_4 з урахуванням його уточнення щодо суми аліментів.

Не надали таких даних відповідач та його представник і апеляційному суду.

Більше того, відповідач і його представники, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи місцевим та апеляційним судами в судові засідання не з'явилися, знехтувавши забезпеченою їм можливістю приймати участь у судовому засідання, надавати пояснення, подавати докази, приймати участь у їх дослідженні та доводити перед судом їх переконливість, як це передбачено ст.ст.10,60 та ч.3 ст.27 ЦПК України.

Апеляційний суд відхиляє викладені в апеляційній скарзі доводи, які зведені до посилання на відсутність у відповідача стабільного щомісячного доходу та на труднощі з працевлаштування і вважає, що вони не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, який визначив розмір аліментів у відповідності до вимог ст.ст.182,184 СК України, в розумних межах, з урахуванням інтересів дитини, та безумовної згоди відповідача на вказаний позивачем розмір аліментів.

Будь-яких доказів вжиття заходів з метою працевлаштування або у інший спосіб забезпечення доходів та існування перешкод у досягненні цієї мети відповідач не надав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: Л.В.Пшенічна

Н.М. Шаповал