АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6332/16 Справа № 194/339/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Лаченкової О.В.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що з 15 серпня 1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітнього синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначала, що проживає разом з відповідачем, втім у добровільному порядку матеріального допомоги на утримання їх дітей він не надає.

Вказувала, що на користь третіх осіб аліменти з відповідача не стягуються.

Посилаючись на те, що наразі не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином ОСОБА_7, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі по 2.000 грн. на кожну дитину, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.183, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 15 серпня 1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8).

Від цього шлюбу мають трьох синів - неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9,10,11).

Сторони по справі зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості та вірно виходив з того, що відповідач є батьком дітей, має постійний дохід, а тому повинен приймати участь у їх матеріальному забезпеченні.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства).

Так, ст.180 СК України покладає обовязок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналогічне розяснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до якого, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів приймає до уваги 3 групу інвалідності та незадовільний стан здоровя ОСОБА_2, втім наголошує на тому, що неповнолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом метаболічна кардіопатія з 2013 року, ВСД з 2014 року, астеконевротичний синдром, с-м Рейно, плосковальгусні стопи. Малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, також перебуває на диспансерному обліку з діагнозом епісиндром з 2013 року та Fe-анемія з 2016 року.

Доводи апеляційної скарги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 2.000 грн. на кожну дитину колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_2 отримає пенсію за віком працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії, та щомісячні страхові виплати, а отже має регулярний стабільний дохід, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та стягнення аліментів у твердій грошовій валюті відсутні.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що страхові виплати носять тимчасовий характер, апеляційний суд розяснює, що він не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_9