Справа № 490/2673/16-ц
н/п 2/490/1708/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

26 травня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Константиновському О. Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - служба у справах дітей Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області, служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/2673/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Константиновському О. Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - служба у справах дітей Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області, служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини. При цьому вказувала, що після розірвання шлюбу між нею та колишнім чоловіком склалися неприязненні відносини, він не спілкується з дитиною, при цьому не дає дозволу на її виїзд до Криму. На теперішній час у нього існує заборгованість за аліментами, оскільки відповідач з 2014 року матеріальної участі у вихованні дитини не бере.

Крім того, позивачка також посилалася на те, що відповідач постійно погрожує їй та її родичам, його спосіб життя є антисоціальним, він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, схильний до агресії, погрожує їй та дитині фізичною розправою.

Вказані обставини, на думку позивачки, свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, у зв'язку з чим, на її думку, слід позбавити його батьківських прав відносно дитини.

У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали у повному обсязі з підстав, визначених у позовній заяві, та просила про їх задоволення.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. При цьому зазначав, що позивачка та її мати свідомо та умисно перешкоджають будь-яким його контактам із дитиною, не дозволяють йому спілкуватися із донькою.

Про наявність заборгованості, зі слів відповідача, він дізнався лише тоді, коли у нього виникла заборгованість у розмірі 15 000 грн.

Крім того, відповідач зазначав, що він має бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні; за місцем його проживання були створені усі необхідні умови для проживання дитини, однак з об'єктивних причин він цього зробити не може, оскільки позивачка не дає йому спілкуватись з дитиною.

Представник третьої особи у судовому засіданні надала висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, і просила при винесенні рішення врахувати позицію, викладену у висновку.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області - до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав, просив справу розглянути на розсуд суду.

Вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач по справі з 26.10.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_5, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції було зроблено запис № 2507 та видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06.08.2013 року. При цьому, батьком дитини зазначений ОСОБА_3.

Після припинення шлюбних відносин між сторонами склалися неприязненні відносини. Як пояснив відповідач та підтвердила позивачка, вона заперечує проти спілкування батька з дитиною. Вказане підтвердила представник третьої особи, яка пояснила суду, що відповідач звертався до служби з цього приводу.

01 жовтня 2014 року заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

На виконання вказаного заочного рішення судом було видано виконавчий лист.

В той же час, 22 грудня 2015 року до ЄРДР було внесено відомості за фактом ухилення відповідача від сплати аліментів, у зв'язку з чим сума заборгованості станом на 26.11.2015 року склала 15 000 грн., станом на 01.03.2016 року - 18 000 грн.

Окрім цього, 07 січня 2015 року позивачка зверталася до Заводського райвідділку міліції із заявою про вчинення відповідачем злочину, в якій вона вказувала, що відповідач вчиняв хуліганські дії, знищив належне їй майно, погрожував життю та здоров'ю.

В той же час, до суду органом опіки та піклування було надано висновок від 24.05.2016 року про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки.

Із вказаного висновку вбачається, що відповідач працює та мешкає в м. Одеса, де за місцем проживання створені належні умови. При цьому, ОСОБА_3 категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Стан невиконання відповідачем батьківських обов'язків, на думку органу опіки та піклування, не доведений у повному обсязі, оскільки позивачка, зі слів батька, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. При цьому, відповідач має бажання сплатити заборгованість по аліментам, брати участь у вихованні та розвитку дитини.

За такого, орган опіки та піклування, виконком Миколаївської міської ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав відповідача.

Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. п. 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов до отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з пояснень відповідача, він заперечує проти позову, має бажання піклуватись про свою доньку та виховувати її, не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, у разі наявності можливості намагається проводити із дитиною час, однак позивачка перешкоджає йому спілкуватись з дитиною. Факт перешкоджання позивачка у судовому засіданні не заперечувала, посилаючись на те, що відповідач погрожував їй та дитині, у зв'язку з чим це було, на її думку, здійснено задля її безпеки.

Таким чином, на думку суду, відповідач не виконує належно свої батьківські обов'язки з об'єктивних причин через створення перешкод з боку позивачки.

В той же час, позивачка та її представник у судовому засіданні посилалася на антисоціальну поведінку відповідача, що підтверджується, на їх думку, фактом притягнення відповідача до кримінальної відповідальності.

Так, судом встановлено, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2005 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

В той же час, на думку суду, така обставина не може враховуватися при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки злочин відповідачем було вчинено задовго до народження дитини, і саме по собі притягнення особи до кримінальної відповідальності не свідчить про наявність підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Сама по собі наявність заборгованості відповідача за аліментами не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки не свідчить про умисне ухилення ОСОБА_3 від їх сплати.

Враховуючи усе вищевикладене, зважаючи на подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що на теперішній час відповідача недоцільно позбавляти батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачкою при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН