АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1935/16 Справа № 191/3125/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», поданою уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_3, на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ«Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_4 12 вересня 2011 року укладено кредитний договір №ВLаЖГА00072952. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 15000,0 грн. зі сплатою відсотків 17,0% річних з кінцевим терміном повернення 12.09.2014 року. Відповідач належним чином зобовязання за договором не виконував, в звязку з чим, станом на 25 серпня 2015 року, утворилась заборгованість в розмірі 20286,25 грн., яка складається із простроченої суми кредиту 11555,11 грн., прострочених відсотків за користування кредитом 1494,13 грн., комісії 2362,5 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту 4874,51 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №ВLаЖГА00072952 від 12.09. 2011 року у вищевказаному розмірі.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог банку відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Зокрема, відповідач ОСОБА_4 судову повістку про слухання справи 10.02.2016 року отримав 26.01.2016 року, що стверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи (а.с. 71). Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4 12 вересня 2011 року було укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00072952, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 15000,0 грн. із терміном повернення до 12 вересня 2014 року, зі сплатою 17,0% річних (а.с. 9-10).

Пунктом 4 спеціальної частини договору №ВLаЖГА00072952 від 12.03.2011 року передбачена комісія за управління кредитом 1,75 % від суми кредиту, а пунктом 9 цієї ж частини договору - пеня 0,50%.

У додатку №1 до вказаного вище договору міститься графік погашення заборгованості за кредитом та процентами у вигляді щомісячних платежів, за умовами якого платежі повинні здійснюватись не пізніше 12 числа кожного місяця з моменту укладення договору і по кінцеву дату повернення кредиту, тобто 12 вересня 2014 року (а.с.11).

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00072952 від 12.03.2011 року, станом на 25 серпня 2015 року, банком нарахована заборгованість в сумі 20286,25 грн., а саме: прострочена сума кредиту 11555,11 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 1494,13 грн., комісія 2362,5 грн. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту 4874,51 грн. Розмір вказаної заборгованість підтверджується наданим банком детальним розрахунком на аркушах справи 5-6, 90-91.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що останній платіж, в порядку виконання умов договору №ВLаЖГА00072952, позичальником було здійснено у серпні 2012 року, не пізніше 12 числа (а.с.5-6, 90-91).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що останній платіж ОСОБА_4 здійснив у серпні 2012 року (не пізніше 12.08.2012 року); враховуючи, що умовами договору передбачено періодичне внесення платежів (до 12 числа кожного місяця включно), - колегія дійшла висновку, що про порушення своїх прав банк дізнався не раніше 13.09.2012 року. Отже, саме з 13.09.2012 року починається перебіг трирічного строку позовної давності.

Апеляційним судом встановлено, що даний позов, пред"явлено до суду 29.08.2015 року, що стверджується штампом на поштовому конверті, який міститься в матеріалах справи на аркуші 25. Отже, позивачем не порушено трирічний строк позовної давності.

Разом з тим, зважаючи, що відповідачем до ухвалення оскаржуваного рішення подано місцевому суду заяву про застосування позовної давності (а.с. 44), колегія вважає за необхідне застосувати річний строк позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Таким чином, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за договором №BLаЖГА00072952 від 12 вересня 2011 року, станом на 25.08.2015 року, у сумі 20286 грн. 25 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 11555,11 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 1494,13 грн., заборгованості по комісії у розмірі 2362,5 грн., пені за період з 29.08.2014 по 25.08.2015 року у сумі 4874,51 грн.

На викладені вище обставини місцевий суд уваги не звернув, що спричинило неправильне застосування закону та ухвалення помилкового рішення, яке підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 243,6 грн. та апеляційної скарги 267,96 грн., а всього 511,56 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 303, 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», поданою уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованість за договором №BLаЖГА00072952 від 12 вересня 2011 року, станом на 25.08.2015 року, у сумі 20286 грн. (двадцять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 25 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 11555,11 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 1494,13 грн., заборгованості по комісії у розмірі 2362,5 грн., пені за період з 29.08.2014 по 25.08.2015 року у сумі 4874,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 511 (пятсот одинадцять) грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді