УХВАЛА

іменем україни

9 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комплексної дитячо-юнацької спортивної школи спортивного клубу «Першотравневець», третя особа - директор комплексної дитячо-юнацької спортивної школи спортивного клубу «Першотравневець» ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він працював у комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі спортивного клубу «Першотравневець» (далі - КДЮСШ СК «Першотравневець») тренером-викладачем за сумісництвом. Його основним місцем роботи є Бердянський державний педагогічний університет, де він працює на кафедрі методики фізичного виховання. Трудова книжка зберігається за основним місцем роботи. Наказом відповідача від 1 вересня 2014 року № 13 його було звільнено з роботи з 1 вересня 2014 року на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Вважав цей наказ незаконним, оскільки у ньому не зазначено, які саме обов'язки та коли він не виконав, у чому полягає системність допущеного невиконання трудових обов'язків. Крім того, відповідач не врахував ступінь тяжкості проступку та відсутність шкоди. Зазначав, що протягом 2013-2014 рр. дисциплінарні стягнення до нього не застосовувалися. Також йому не було вчасно вручено копію наказу про звільнення, зокрема він отримав копію наказу про звільнення 8 грудня 2014 року після письмового звернення до відповідача щодо невиплати йому заробітної плати.

Ураховуючи викладене, позивач просив визнати незаконним та скасувати зазначений наказ про його звільнення; поновити його на роботі тренером-викладачем з 1 вересня 2014 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 14 182 грн 40 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 16 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду поза межами визначеного ст. 233 КЗпП України строку, оскільки копію наказу про звільнення ним отримано 11 вересня 2014 року, тоді як з даним позовом він звернувся 29 грудня 2014 року.

Апеляційний суд погодився з такими висновками та зазначив, що 11 вересня 2014 року позивач відмовився від підпису про отримання наказу про звільнення від 1 вересня 2014 року, посилаючись на те, що з цим наказом він не згоден.

Проте повністю погодитись із такимивисновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що відповідно до наказу від 3 серпня 2007 року № 16 ОСОБА_3 прийнятий в КДЮСШ СК «Першотравневець» з 3 серпня 2007 року на 0,5 ставки тренера-викладача з пауерліфтингу.

Наказом КДЮСШ СК «Першотравневець» від 6 червня 2014 року № 2д на підставі службової записки заступника директора КДЮСШ СК «Першотравневець» ОСОБА_5 тренеру-викладачу з пауерліфтингу ОСОБА_3 оголошено догану.

Вказаний наказ видано у зв'язку з відсутністю ОСОБА_3 на робочому місці 6 червня 2014 року з 17 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. за розкладом навчально-тренувальних занять групи ПБП-4, й залишенням при цьому спортсменів в спортивному залі тренуватися самостійно, що заборонено ч. 1 п. 1.4 Інструкції із фізичної культури та спорту, без доведення до відома адміністрації спортивної шкоди.

Наказом КДЮСШ СК «Першотравневець» від 18 липня 2014 року № 3д ОСОБА_3 оголошено догану.

Підставою для накладення дисциплінарного стягнення стало те, що ОСОБА_3 пішов у відпустку і не надав на кінець 2013-2104 навчального року заступнику директора спортивної шкоди необхідні документи, а саме: журнал обліку роботи, протоколи змагань, клопотання про присвоєння спортивних розрядів, особисті картки спортсменів, і не подав попередньої заяви і тарифікацію на 2014-215 навчальний рік, та згідно Положення про ДЮСШ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 року № 993 (далі - Положення) та на підставі Статуту КДЮСШ СК «Першотравневець».

Наказом КДЮСШ СК «Першотравневець» від 27 серпня 2014 року № 11 всім тренерам-викладачам визначено до 1 вересня 2014 року подати до адміністрації спортивної шкоди орієнтовний розклад занять своїх навчальних груп, списки груп учбово-тренувального етапу, а також рапорти про зарахування в групи. Для затвердження учбових груп на 2014-2015 навчальний рік тренерам-викладачам необхідно представити адміністрації школи всю документацію учбових груп, зокрема: списки груп, рапорт про зарахування учнів, заяви дітей, розклад занять з групою, особисті картки учнів, протоколи прийому контрольно-перевідних нормативів, довідки від дільничного лікаря-педіатра.

Наказом КДЮСШ СК «Першотравневець» від 1 вересня 2014 року № 8 визначено тренеру-викладачу ОСОБА_3 з 1 вересня 2014 року на 2014-2105 навчальний рік не відкривати групу у зв'язку з відсутністю такої.

Підставою видачі цього наказу від 1 вересня 2014 року слугувало те, що ОСОБА_3 на надав адміністрації школи і тарифікаційній комісії списки групи на 2014-215 навчальний рік, отже він не пройшов тарифікацію.

Наказом КДЮСШ СК «Першотравневець» від 1 вересня 2014 року № 13 ОСОБА_3 звільнено з посади тренера-викладача з пауерліфтингу у КДЮСШ СК «Першотравневець» з 1 вересня 2014 року на підставі п. 3 ст.40 КЗпП України.

Апеляційний суд виходив із того, що звільнення позивача проведено з порушенням, проте позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України в разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, роботодавець зобов'язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу про звільнення з роботи.

Апеляційний суд зазначив, що позивач ознайомився з наказом про звільнення 11 вересня 2014 року, пославшись на акт від 11 вересня 2014 року, складений комісією у складі директора КДЮСШ СК «Першотравневець», його заступника з учбово-виховної роботи ОСОБА_5 та бухгалтера ОСОБА_6 про те, що 11 вересня 2014 року у їх присутності ОСОБА_3 відмовився підписати наказ № 8 від 1 вересня 2014 року у зв'язку з незгодою з його змістом.

При цьому апеляційний суд не звернув увагу на те, що згідно з цим актом копія наказу про звільнення у день його видання відповідачем видана не була. Також апеляційний суд не врахував, що оспорений наказ вручено позивачу 8 грудня 2014 року після його письмового звернення до відповідача.

У порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України апеляційний суд наведене не врахував, не дав цим доводам та наявним в матеріалах справи доказам належної правової оцінки, не визначився з момент виникнення у позивача права на звернення до суду з позовом та дійшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, чим порушив права позивача на судовий захист.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено, його судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнитичастково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик