Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 414/1564/15-ц
Провадження № 22ц/782/252/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Стахової Н.В., Авалян Н.М.,

за участю секретаря: Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Варварівська сільська рада Кремінського району Луганської області про усунення перешкод у користуванні власністю, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Варварівська сільська рада Кремінського району Луганської області, ОСОБА_5 про визнання кордонів земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі позивачки) звернулися до ОСОБА_2 (далі відповідачка) з позовом в якому просили: зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою АДРЕСА_1, а саме: знести самовільно збудовані сараї на межі земельних ділянок; знищити яму для стоків; припинити використання сараїв для утримання тварин; забезпечити вільний прохід худоби.

У прийнятому до спільного провадження 12.10.2015 року зустрічному позовні ОСОБА_2 просила: зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 поставити міцну огорожу між дворами; утримувати пса на цепку; виділити відповідачці 0,5 метра земельної ділянки для догляду за стінкою сараю, змінивши кордони земельної ділянки.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково: ОСОБА_2 зобов'язано усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно збудованого сараю з шлакоблоку на фундаменті, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2, який виходить за її межі на земельну ділянку АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою, та дерев'яного сараю, що знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_2 на межі з земельною ділянкою АДРЕСА_1. У задоволенні інших вимог позивачів відмовлено за необґрунтованістю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 судом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила: рішення скасувати; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В частині вимог первісного позову у задоволенні яких було відмовлено, рішення Кремінського районного суду від 13 січня 2016 року ОСОБА_2 не оскаржувала. Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК України в цій частині судове рішення не є предметом апеляційної перевірки.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про знесення сараїв (сараю з шлакоблоку на фундаменті та дерев'яного сараю), суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин приписи статті 376 ЦК України, вважав доведеними обставини того, що зазначені споруди були самовільно побудовані відповідачкою з порушенням державних будівельних та санітарних норм.

Такої висновки суду першої інстанції не можна визнати законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.01.2014 року ОСОБА_3 є власницею житлового будинку з будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2286 га. Під час укладення вищезазначеного договору, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Тимошенко М.М. (реєстр 23) , покупець ОСОБА_3 та продавець ОСОБА_7 визначили, що вони не мають один до одного взаємних претензій щодо розміру земельної ділянки на який розташований житловий будинок з будівлями і спорудами. Розмір земельної ділянки буде визначений при оформленні покупцем права власності або користування на цю земельну ділянку. Сторони наполягали на посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку без надання відповідних документів, підтверджуючих право користування земельною ділянкою, на який розташований будинок, що відчужується (а. с. 11-12)

З даних фотокопій Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2004 року, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Варварівською сільською радою 27.05.2004 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласницями житлового будинку з будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.54-57). Правоустановлюючи документи на земельну ділянку, на який розташований належний ОСОБА_2 та ОСОБА_5 житловий будинок в матеріалах справи відсутні.

З фотокопії рішення Варварівської сільської ради Кремінського району від 25.11.2013 року № 41/8 вбачається, що попередня власниця будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 отримувала дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування вищевказаного будинку (а.с.173) .

Приватним спеціалізованим підприємством «Центр нерухомості» виготовлялася технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

04 грудня 2013 року був складений Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, який підписали: землевласник ОСОБА_7, землевпорядник Варварівської сільської ради, власниця садиби АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та власник садиби АДРЕСА_3. Згідно з даними зазначеного Акту межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,02286 га проходять: садиба АДРЕСА_3 - по існуючий огорожі та по відкритій межі - межовим кілкам; садиба АДРЕСА_2 - по існуючий огорожі та по відкритій межі - межовим кілкам та по стіні господарчої будівлі садиби АДРЕСА_2 і закріплені в натурі (на місцевості) тимчасовими межовими знаками у кількості 14 штук. (а. с. 165-172).

Між сторонами виникли недружні стосунки з приводу умов утримання собаки та домашньої худоби. Заяви позивачок з цього приводу були предметом розгляду Варварівської сільської ради ( а. с. 14-16);

Протоколом АДРЕСА_3 виїзного засідання постійної комісії Варварівської сільської ради від 06.липня 2015 року встановлено, що будівля з шлакоблоку на фундаменті виходить за межі земельної ділянки АДРЕСА_2 з південної частини на 0,5 м, з північної на 0,8 м, загальною площею 4,2 кв. м, технічної документації на цю будівлю немає. Дерев'яний сарай зі слів сторін знаходиться на межі їхніх земельних ділянок (а.с.17,18) .

Між сторонами виник спір з приводу порушення правил добросусідства, усунення перешкод у землекористуванні, відновлення межі земельної ділянки шляхом знесення самовільно зведених споруд.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частиною 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані: г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Процедура встановлення та відновлення меж земельних ділянок регламентується статтею 55 Закону України «Про землеустрій» а також Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. № 43.

Таким чином, при переході права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 до позивачки ОСОБА_3 перейшло і право користування відповідною земельною ділянкою площею 0,2286 га в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача - ОСОБА_7. Межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 попереднім землекористувачем були визнані та встановлені на підставі Акту від 04 грудня 2013 року, а саме: по існуючий огорожі та по відкритій межі - межовим кілкам та по стіні господарчої будівлі садиби АДРЕСА_2.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з частиною 4 зазначеної статті якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі Постанова Пленуму ВССУ №6 ) « Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність ( пункт 22 Постанова Пленуму ВССУ № 6).

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (пункт 23 Постанова Пленуму ВССУ № 6).

З несення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови (пункт 24 Постанова Пленуму ВССУ № 6).

Висновки суду першої інстанції про те, що спірні сараї (з шлакоблоку на фундаменті та дерев'яний) були побудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту, є правильними. Але, обставини зведення зазначених господарських споруд з істотними порушеннями будівельних норм і правил, які суд вважав встановленими, не підтверджуються належними та допустимими доказами. За недоведеністю факту істотного порушення будівельних норм під час побудови спірних сараїв, без врахування того, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка може застосовуватися лише за наявністю певних документально підтверджених обставин, суд першої інстанції, застосувавши до правовідносин сторін вимоги частини 4 статті 376 ЦК України, дійшов неправильного висновку про задоволення вищезазначених позовних вимог. Оскільки в частині вимог про знесення сараїв рішення від 13.01.2016 року було ухвалене на підставі недоведених обставин, зазначене рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 правильність висновків суду про відмову у задоволенні її зустрічного позову не спростовують, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року, - змінити. В частині задоволення позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно збудованого сараю з шлакоблоку на фундаменті, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2, який виходить за її межі на земельну ділянку АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою, та дерев'яного сараю, що знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_2 на межі з земельною ділянкою АДРЕСА_1, - рішення скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити. В іншій частині рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: