Провадження № 2/641/575/2016 Справа № 641/6569/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря - Бєлової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк», Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Комінтернівського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Служби у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, третя особа - ПН ХМНО Шудріков І.О., про встановлення факту, поновлення порушеного права, визнання недійсним свідоцтва про приватизацію, договору іпотеки, свідоцтва про право власності, акту про проведення публічних торгів, виключення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просив встановити факт його постійного проживання в період з 06.12.2007 по 09.01.2008 в квартирі АДРЕСА_1 разом із матір'ю ОСОБА_2; поновити його порушене право, визнавши незаконним його зняття з реєстраційного обліку 06.12.2007 за адресою: АДРЕСА_1, визнати за ним право наймача та право користування житловим приміщенням, а також право на приватизацію спірної квартири в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_2 № 3-07-293776П2 від 07.12.2007; скасувати розпорядження органу приватизації від 07.12.2007 за № 15868П2 про приватизацію квартири; визнати недійсним договір іпотеки № 6571876 від 08.07.2008, укладений між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2; виключити спірну квартиру з-під арешту, накладеного державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Дощанською О.С. на підставі акту опису та арешту майна АА № 791107 від 12.10.2010; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру на ім'я ОСОБА_4, видане ПН ХМНО Погрібною Т.П. 27.10.2011, реєстровий № 3021; визнати недійсним акт, затверджений в.о. начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 30.08.2011 о проведенні 26.08.2011 публічних торгів з реалізації предмета іпотеки - двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що він є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, іншого житла не має і в іншому місці ніколи не проживав. 07.12.2007 на ім'я його матері ОСОБА_2 в порядку приватизації державного житлового фонду було видано свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 за р. №3-07-293776П2. Вважає дане свідоцтво недійсним, оскільки на момент приватизації позивач був неповнолітньою дитиною, нічого не знав про проведення приватизації, у зв'язку із чим не міг надавати на це згоду та незаконно був позбавлений права на нерухомість. На момент приватизації з невідомих для нього причин він був знятий з реєстраційного обліку, що порушило житлові права на той час неповнолітнього позивача. В цей період він не був зареєстрований в іншому місці, а зі спливом одного місяця знову був зареєстрований вже у приватизованій квартирі. Підстав для зняття його з реєстраційного обліку не було, його родина нікуди не переїжджала та не мала наміру залишати спірну квартиру. Його мати залишалась зареєстрованою в ній. Позивач постійно проживав та проживає в спірній квартирі. Дозволу органу опіки та піклування на перереєстрацію неповнолітнього ОСОБА_8 за період 2006-2007 р. не виявлено. Згідно довідки Комінтернівського об'єднаного райвійськкомату м. Харкова від 15.10.2012 № 864/1 ОСОБА_8 перебував на воєнному обліку призовників в Комінтернівському ОРВК з 22.01.2007 по 17.11.2011, що підтверджує, що позивач в цей час нікуди не переїжджав та був безпідставно знятий з реєстраційного обліку. Вважає, що свідоцтво про право власності на житло, видане Відділом приватизації ХМР 07.12.2007 на квартиру АДРЕСА_1 повинно бути визнано недійсним, оскільки не відповідає вимогам ст. 1, 5, 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» Також, були порушені його права передбачені ст. 64 ЖК України. Крім цього, між ОСОБА_2 та ПАТ «ПУМБ» був укладений договір іпотеки №6571876 від 08.07.2008 на спірну квартиру. Вважає цей договір недійсним, оскільки він був укладений на підставі недійсного правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в якому власником вказана ОСОБА_2 Також державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції Дощанською О.С. 12.10.2010 був складений акт опису та арешту майна АА №791107, яке належить ОСОБА_2 В зазначеному акті була вказана спірна квартира, яка в подальшому була продана з публічних торгів. Покупцем квартири є ОСОБА_4 Вказані торги були проведені спеціалізованою торгівельною організацією ПП Спеціалізоване підприємство Юстиція. Вважає акт, затверджений виконуючим обов'язки начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 30.08.2011 р. про проведення 26.08.2011 р. публічних торгів щодо реалізації спірної квартири, а також свідоцтво, видане приватним нотаріусом ОСОБА_9 від 27.10.2011 р. за р.№3021 недійсними, оскільки документи на підставі яких проводились торги та видано свідоцтво є недійсними.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чертушкін В.М. підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та поновити строки позовної давності для звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача - Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Писаренко О.С. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, просила розглядати справу за наявними у справі матеріалами.

Представники відповідачів - Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк», Комінтернівського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Служби у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також третя особа - ПН ХМНО Шудріков І.О. у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

В квартирі АДРЕСА_1 з 1990 року проживали на умовах найму подружжя ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

06 грудня 2007 року ОСОБА_3 разом із своїм сином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, були зняті з реєстраційного обліку за місцем проживання, а 09 січня 2008 року знов зареєстровані.

07 грудня 2007 на ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво, реєстраційний № 3-07-293776П2 про право власності на квартиру АДРЕСА_1, набуте нею в порядку приватизації квартири, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з розпорядженням № 15868П2 від 07.12.2007.

10 грудня 2007 року право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру зареєстровано в КП «ХМБТІ»

08 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», укладено кредитний договір № 6571846, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 55400 доларів США під зобов'язання оплати за користування кредитними коштами та їх повернення згідно встановленого договором графіку. В той же день, 08.07.2008 в порядку забезпечення виконання зобов'язання, взятого за умовами кредитного договору, ОСОБА_2 уклала із ЗАТ «ПУМБ» договір іпотеки, посвідчений ПН ХМНО Шудріковим І.О., за умовами якого передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, належну на праві приватної власності, набутої шляхом її приватизації 07.12.2007.

07 вересня 2010 ПН ХМНО Погрібною Т.П. за заявою ПАТ «ПУМБ» на підставі наданих банком документів вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2194, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, з метою задоволення вимог ПАТ «ПУМБ» до боржника ОСОБА_2 у зв'язку із порушенням нею взятих за умовами кредитного договору зобов'язань і утворення заборгованості, яка станом на 02.09.2010 складала 63418,63 доларів США.

12 жовтня 2010 державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Дощанською О.С. при примусовому виконанні виконавчого напису ПН ХМНО Погрібної Т.П. від 07.09.2010 складено акт опису і арешту майна - квартири АДРЕСА_1, яка належить боржнику ОСОБА_2

27 жовтня 2011 року ПН ХМНО Погрібною Т.П. на підставі акта, затвердженого в.о. начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ 20.08.2011 про проведення публічних торгів та реалізації предмета іпотеки, посвідчено, що ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її придбання за 153047,25 грн. на прилюдних торгах з реалізації майна, проведених спеціалізованою торгівельною організацією ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція». Свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_4 зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.11.2011.

ОСОБА_1, звертаючись до суду із даним позовом, посилається та те, що згідно відповідних записів в його паспорті, він був знятий з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1, за іншою адресою не був зареєстрований, а 09.01.2008 знов був зареєстрований в квартирі, хоча в дійсності весь цей час проживав за вказаною адресою, не змінюючи місце проживання. Тимчасове його зняття з реєстраційного обліку дозволило його матері ОСОБА_2 здійснити одноособову приватизацію квартири, передати квартиру в іпотеку з метою отримання кредитних коштів.

Також ОСОБА_1 посилається на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у справі № 6-125ЦС12 (Постанова суду від 31.01.2012), в якій зазначається, що місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом із іншими членами сім'ї. Однак, усупереч наведеним положенням законодавства, суди пов'язують право осіб на приватизацію з фактом їх реєстрації у спірній квартирі, яка здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а не з їх правом на житло та фактом проживання у квартирі.

Позивач ОСОБА_1 просить суд встановити факт його постійного проживання в АДРЕСА_1, у період з 06.12.2007 по 09.01.2008, тобто у той період, коли він був знятий з реєстраційного обліку, а його мати одноособово здійснила приватизацію квартири, чим допустила порушення його прав, охоронюваних законом.

На підтвердження факту його постійного проживання у спірний період ОСОБА_1 посилається на відмітки у своєму паспорті громадянина України серії НОМЕР_1, що підтверджуються відсутність інших зареєстрованих у встановленому законом порядку місць проживання, а також на відповіді ТВО військового комісара Комінтернівського об'єднаного райвійськкомату про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебував на військовому обліку призовників з 22.01.2007 по 17.11.2011, на той час він був зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, протягом 2007-2008 років з обліку не знімався.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана справа до таких випадків не відноситься.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, маючи на меті у якості наслідків задоволення позову визнання судом недійсними та скасування низки правочинів, визнання за ним права наймача та права приватизації квартири АДРЕСА_1 за рахунок позбавлення права власності ОСОБА_4 на вказану квартиру, яке вона набула у передбаченому законом порядку шляхом купівлі квартири на прилюдних торгах.

Згідно ст.. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1, з огляду на вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України мав би довести шляхом надання належним та допустимих доказів, що мало місце порушення його прав, охоронюваних законом, що саме ті особи, яких він зазначив у якості відповідачів, вчинили певні незаконні діяння, якими порушено його права і що саме у такий спосіб, як він обрав, законом передбачено поновлення його порушеного права.

Надані ОСОБА_1 докази свідчать, що 06.12.2007 року було здійснено зняття його з реєстраційного обліку, а 09.01.2008 року знову зареєстровано за цією ж адресою.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦК України неповнолітня особа у віці від 14 до 18 років вчиняє правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників ( за відсутністю батьків).

Відповідно до ч.1 ст. 242 ЦК України батьки позивача - мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3, які зазначені у позовній заяві у якості відповідачів, були на той час і до дня досягнення ним повноліття, тобто до 05.06.2008 року, його законними представниками.

Згідно вимог ст.ст. 150, 154, 180 Сімейного кодексу України саме вони зобов'язані були до досягнення позивачем повноліття піклуватися його розвитком, належним утриманням, захищати права та інтереси.

На час здійснення вказаного позивачем зняття його з реєстрації він мав батька і матір, досяг 17 річного віку, мав паспорт, який є власністю громадянина, з реєстраційного обліку 06.12.2007 року був знятий одночасно зі зняттям з реєстраційного обліку у вказаній квартирі і його батька ОСОБА_3, разом з ним же 09.01.2008 року знову зареєстрований у спірній квартирі.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-1V передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи чи її представника, всі реєстраційні записи здійснюються згідно поданих заяв, які зберігаються в міграційній службі.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ані позивачем ОСОБА_1, ані його представником - адвокатом Чертушкіним В.М. у судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо встановлення факту постійного проживання у період з грудня 2007 року по січень 2008 року. Посилання позивача на докази також не дають можливості суду достеменно встановити факт того, що позивач ОСОБА_1 після зняття його з реєстраційного обліку на підставі його заяви разом із батьком ОСОБА_3, дійсно постійно мешкав в квартирі АДРЕСА_1.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факт його постійного проживання в період з 06.12.2007 по 09.01.2008 в квартирі АДРЕСА_1 разом із матір'ю ОСОБА_2 заявлені необґрунтовано, а тому задоволенню не підлягають.

Інші вимоги ОСОБА_1 заявлені як наслідки недійсності правочину, а тому в разі необґрунтованості вимог про встановлення факту постійного проживання без реєстрації у спірній квартирі, відсутні правові підстави для їх задоволення.

Водночас рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 у справі № 641/3701/13-ц (Провадження № 22ц/790/1512/15) за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ», ОСОБА_2, Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції, Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, ОСОБА_13, Управління комунального майна та приватизації ХМР, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шудриков І.О., Служба у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей Департаменту роботи та соціальної політики ХМР,приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про відновлення порушеного права, визнання свідоцтва на право власності недійсним, скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним договору іпотеки, виключення майна з-під арешту, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним акту про проведення публічних торгів, відмовлено в задоволенні заявлених вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що в ході розгляду справи не було надано суду доказів, що доводять порушення житлових прав неповнолітньої особи ОСОБА_1 при його знятті з реєстраційного обліку за місцем мешкання та спростовують позицію відповідача ОСОБА_4 та її представника, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Д. Є. Боговський