____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4399/16-ц
Провадження № 2/520/2997/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М..

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Товарна біржа «Центральна Одеська біржа» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким визнати дійсним договір купівлі-продажу від 02 вересня 1999 року № 5176 частини домоволодіння, яка знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Рибачья, 32-33а, укладений між ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» за реєстровим № 5176.

Свої вимоги мотивувала тим, що 02 вересня 1999 року за Договором купівлі-продажу нерухомого майна № 5176 вона придбала у ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та імені доньки ОСОБА_3 9/100 часток житлового домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Рибачья, 32-32-а.

Позивач вказує на те, що кожна із сторін виконала повністю цей договір, а саме вона як покупець сплатила раніше узгоджену грошову суму, а відповідачі звільнили частку домоволодіння від своїх речей та передали ключі.

Однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. У звязку з чим на теперішній час вона не може реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, а саме 9/100 частин житлового домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Рибачья, 32-32-а. так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості.

Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання з`явилась, позовну заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнали в повному обсязі, проти його задоволення не заперечували.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Представник третьої особи Товарної біржі «Центральна Одеська біржа» у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, заслухавши сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири.

Судом встановлено, що 02 вересня 1999 року між ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 5176, згідно якого відповідачі продали, а позивач купила 9/100 частин житлового домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Рибальська, 32-32-а. Даний договір було укладено на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа».

24 січня 2001 року вказаний договір був зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» за №2571 стр. 128 на. 118 доп.

Відповідно до п. 3 Договору вказана частка домоволодіння продана за 10 151 гривень, які отримані «Продавцем» до підписання цього договору.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України).

Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України.

Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної.

Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала 9/100 частин житлового домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Рибальська 32-32-а.

Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі продажу № 5176 від 02 вересня 1999 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем вказаної частки домоволодіння, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість 9/100 частин житлового домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Рибальська, 32-32-а, зареєструвавши вказану частку в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За таких обставин, коли позивач ОСОБА_1 передала гроші за куплену квартиру, а відповідач ОСОБА_2 передала їй у відповідь частку домоволодіння та право встановлювані документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною часткою домоволодіння то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним.

Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5176 від 02 вересня 1999 року, укладеного між ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа».

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. 47 ч. 2 ст. 227 ЦК Україна у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Товарна біржа «Центральна Одеська біржа» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,- задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 02 вересня 1999 року № 5176 частини домоволодіння, яка знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Рибальська 32-33а, укладений між ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» за реєстровим № 5176.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.