Пр.№ 2/155/648/16
Справа № 155/980/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі: головуючого - судді Шмідта С.А.

при секретарі Грищук Г.Г.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Позивач мотивує свій позов тим, що він з 14 травня 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 і від цього шлюбу у них є неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем у нього не склалося через те, що вона має різні з позивачем погляди на сімейне життя, в результаті чого сторони тривалий час проживають окремо та взагалі не підтримують подружніх стосунків. Оскільки їх шлюб існує тільки формально, позивач просить його розірвати.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 29 липня 2016 року у зазначеній справі було відкрито провадження.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтовуючи його тим, що останні роки позивач та відповідач проживають в Іспанії, хоча є громадянами України. Саме в Іспанії 31 липня 2003 року у них народився син ОСОБА_5. У звязку з цим представник відповідача вважає, що позивач в порушення вимог статті 111 ЦПК України не звернувся до Верховного Суду України з клопотанням про визначення підсудності вищевказаної цивільної справи, хоча повинен був це зробити. Крім цього, представник відповідача ствердив, що в провадженні компетентного суду Королівства Іспанія перебуває аналогічний позов про розірвання шлюбу між тими ж сторонами та з тим же предметом спору. Представник відповідача вважає, що є всі правові підстави для залишення позову, який перебуває в провадженні Горохівського районного суду Волинської області, без розгляду, а тому просив його клопотання задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечував, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази наявності спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що розглядається в іншому суді, додатково зазначивши, що позивач зареєстрований та проживає на території України, вищевказаний позов було подано до суду позивачем особисто, на території Іспанії позивач перебуває тимчасово, за наданням йому дозволу на постійне проживання у цій країні він не звертався. У звязку з цим представник позивача вважає, що у позивача немає підстав для звернення до Верховного Суду України з клопотанням про визначення підсудності його позову, цей позов було предявлено до належного суду, а тому просив у задоволенні клопотання про залишення вищевказаного позову без розгляду представнику відповідача відмовити.

Суд, розглянувши вищевказане клопотання, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 травня 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, після чого остання змінила прізвище на "Ковальчук", що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 019256, виданим 14 травня 1999 року Горохівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області (а.с.8).

Як вбачається із свідоцтва про народження № 1374781, виданого 14 грудня 2004 року (а.с.7), ОСОБА_5 народився 31 липня 2003 року в м.Пальма-Дель-Ріо Королівства Іспанія, його батьком є ОСОБА_3, матірю ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 107 ЦПК України визначено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонним судами.

З копії паспорта громадянина України серії АС № 508266, виданого 07 травня 1999 року Горохівським РВ УМВС України у Волинській області (а.с.4-5), вбачається, що позивач ОСОБА_3 є громадянином України та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сертифікацією сімейної прописки, виданою 27 жовтня 2016 року муніципальною радою Пальма-Дель-Ріо, та його засвідченим перекладом (а.с.41-44) стверджується, що ОСОБА_4 з 18 жовтня 2002 року, а ОСОБА_5 з 31 липня 2003 року прописані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Поряд з цим, за зверненням до органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи судом отримана інформація про те, що відповідач ОСОБА_4 більше 10-и років не проживає на території України, однак зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Відповідно до п.10 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до положень ч. 1 ст.111 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, за клопотанням позивача визначається ухвалою судді Верховного Суду України. У такому самому порядку визначається підсудність справи про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що обидві сторони проживають на межами України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відомостями про зареєстроване місце проживання позивача в Україні та не підтверджується жодними наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, за таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу відповідно до частини першої статті 111 ЦПК України.

Крім цього, судом встановлено, що в провадженні суду Першої Інстанції у м.Посадос (Кордова) під номером 488/16 від 28 вересня 2016 року знаходиться сімейна спірна справа про розлучення за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3. Цей факт стверджується сертифікатом-засвідченням вищевказаного суду та його засвідченим перекладом (а.с.22-23).

Згідно п.4 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".

Згідно ст.75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

З огляду на вищевикладене суд, приймаючи до уваги підсудність судам України справ з іноземним елементом, враховуючи той факт, що обидві сторони є громадянами України, відповідач проживає за її межами, вибір права та автономію волі, вважає, що сторони мають рівні права щодо вибору підсудності, однак, оскільки позивач ОСОБА_3 першим реалізував своє право вибору підсудності, звернувшись до Горохівського районного суду Волинської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, правові наслідки, передбачені положеннями п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України, до поданої вищевказаної позовної заяви не можуть бути застосовані.

Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обовязків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обовязків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.27, 107, п.10 ст.110, ст.168 ЦПК України, на підставі Закону України "Про міжнародне приватне право" суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення заяви без розгляду відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_7