Провадження №2/761/664/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

20 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Голопич Н.Р., Козак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогами про стягнення заборгованості за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) та, уточнивши розмір позовних вимог з урахуванням отримання позивачем від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200000,00 грн. за зобов»язанням відповідача по вказаному договору, остаточно просив: стягнути із відповідача на користь позивача 33128,48 грн.; 5234,31 грн. інфляційних витрат; 658,94 грн. сума 3% річних від заборгованості за тілом строкового вкладу; 2583,32 грн. суми процентів за строковим вкладом (депозитом); 408,16 грн. інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості по процентам за строковим вкладом (депозитом); а також судовий збір в сумі 2357,12 грн. (а.с.50). Позов мотивовано тим, що 3 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) № 300131/141971/3-14 «Нові гроші» (надалі - Договір). На виконання умов вказаного Договору позивачем було внесено грошові кошти в іноземній валюті в сумі 9916,00 доларів США на строк з 3.12.2014 по 3.03.2015, що станом на 9.04.2015 за офіційним курсом Національного банку України становило 233128,48 грн. Разом з тим, по закінченню строку дії Договору, а саме - 3 березня 2015 року, позивач звернувся до адміністрації відповідача з проханням повернути належну йому суму банківського вкладу та сплати нарахованих процентів, відповідач належні кошти позивачу так і не повернув. Разом із тим, під час судового розгляду сторона позивача вказала на факт часткового виконання зобов»язань відповідача та отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200000,00 грн. На підставі зазначеного, позивач вважає дані дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права як споживача та умови укладеного між сторонами Договору, а тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що 3 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) № 300131/141971/3-14 «Нові гроші».

На виконання умов вказаного Договору позивачем було внесено грошові кошти в іноземній валюті в сумі 9916,00 доларів США на строк з 3.12.2014 по 3.03.2015, відповідно до умов п.1 якого банк приймає від вкладника грошові кошти у сумі 9916,00 доларів США на строк до 3 березня 2015 року та нараховує і сплачує вкладнику 12,50 % річних, при цьому згідно п.7 Договору, строк розміщення вкладу не може бути продовжений сторонами.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 свої зобов'язання за Договором виконала належним чином, що підтверджується квитанцією 3.12.2014 року .

Також встановлено, що після закінчення строку дії Договору - 3.03.2015, а саме: 3.12.2015, 10.04.2015 позивач зверталась до відповідача з заявами про повернення (видачу) належної йому суми вкладу та відсотків. Однак, відповідач вимогу позивача про повернення вкладу станом на день звернення до суду не виконав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» від 17 вересня 2015 року № 612 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку, згідно з яким з 18 вересня 2015 року в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит».

Вимоги ч. 1 ст. 1074 ЦК України передбачають, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

В даному випадку, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Так, відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку.

При цьому, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті;

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, через застосування спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, до вказаних правовідносин застосовується Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В даному випадку, не залежно від того звертався позивач щодо отримання сум вкладу до чи після запровадження тимчасової адміністрації банку, повернення вкладу здійснюється за зазначеною вище процедурою.

Також, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінаси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань.

Оскільки з 18 вересня 2015 року в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, а строк дії Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, закінчився 3 березня 2015 року, позивач скористався своїм правом та отримав належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку, а саме: 9.11.2015 року ОСОБА_3 через Банк «Південний» від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно реєстру боргових зобов»язань відповідача отримано 200000,00 грн.

Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов»язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв»язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають.

Розподіляючи судові витрати, суд керуючись ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 1058, 1074 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя