№ 308/3870/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.11.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючої - судді Монич О.В.,

при секретарі Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позовну заяву мотивує тим, що між ОСОБА_1М, та ОСОБА_2 був укладений в простій письмовій формі у вигляді розписки договір позики від 19.04.2014 р. на суму 5000,00 дол. США, зі строком повернення даних грошових коштів в іноземній валюті до 07.05.2014 р. Однак по закінченню зазначеного строку відповідач взяті на себе зобовязання майнового характеру не виконала. З метою досудового урегулювання спору між позивачем та відповідачем , законним представником позивача ОСОБА_3 на адресу відповідача 09.02.2016 р. була надіслана «цінним листом» письмова вимога (претензія) про повернення/стягнення суми боргу за договором позики від 19.04.2014 р. Однак зі сторони відповідача виконання даної вимоги (претензії) було проігноровано, а грошові кошти на банківський рахунок позивача зі сторони відповідача так і не надійшли. Просить стягнути 213 290 грн., що складає127 750,00 грн. основного боргу, та у відповідності до 625 ЦК України, інфляційні збитки у розмірі 77927,50 грн., 3 % річних у розмірі 7612,50 коп.

12 жовтня 2016 р. відповідач подала до суду заперечення відповідно до яких вона не погоджується із даним позовом щодо його задоволення в повному обсязі, оскільки в травні 2016 р. боргу було частково повернуто, а саме 2400 дол. США. Відповідно залишок боргу склав 4000,00 дол. США, що підтверджується власноручно написаною розпискою, яка була надана на вимогу відповідача від 19.05.2016 р. Також, згодом відповідачем було повернуто позивача 100 дол. США, а серпні 2016 р. безпосередньо позивачі відповідач повернув 1000,00 дол. США. Вважає, що станом на 11.10.2016 р. залишок боргу за договором позики становить 2900,00 дол. США.

В судове засідання позивач не з'явився, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 19.04.2014 року отримала від позивача грошові кошти у розмірі 5000,00 дол. США, зі строком повернення даних грошових коштів в іноземній валюті до 07.05.2014 р., що підтверджується доданою до матеріалів справи розпискою.

Відповідно до розписки від 19.05.2016 р. відповідач ОСОБА_2 частково повернула борг позивачу ОСОБА_1, а саме 2400 дол. США, у звязку з чим станом на 19.05.2016 р. залишок боргу складає 4000 дол. США, що було підтверджено підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строку та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи те, що відповідач в передбачений в розписці від 19.04.2014 р. та розписці 19.05.2016 р. строк, гроші не повернув, суд вважає, що вказана в розписці від 19.05.2016 р. сума в розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно (згідно курсу НБУ станом на 07.11.2016 р. по курсу 2557,6191 грн. 100 дол. США) - 102 320 грн. 00 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_2 в повному обсязі.

Суд звертає увагу, що боржник може нести відповідальність за порушення умов зобовязання, яка передбачена в самому зобовязанні, оскільки в ст. 549 ЦК України як один із видів забезпечення виконання зобовязання передбачена неустойка (штраф, пеня). Неустойкою, згідно приписів цієї статті, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання і які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або від несвоєчасно виконаного зобовязання.

Стягнення 3 % річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України фактично 3 % річних є пенею, яка може застосовуватись в разі прострочення грошового зобовязання, якщо в його умовах не був передбачений такий вид санкції за його порушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 цього ж кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних нараховуються на суму позики (основного боргу) без урахування вже нарахованих процентів за користування основним боргом (сумою позики), якщо в договорі не встановлено інше. Три проценти річних від суми простроченої позики нараховуються від дня, коли сума позики мала бути повернута, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики.

Таким чином, виходячи із суми основного боргу в розмірі 4000 дол. США - 3% річних за період з 19.05.2016 р. по 07.11.2016 р. становить 56,88 дол. США що еквівалентно (згідно курсу НБУ станом на 07.11.2016 р. по курсу 2557,6191 грн. 100 дол. США) - 1454,99 грн.

Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки за період з 19.05.2016 р. по 07.11.2016 р., що становлять 47,61 дол. США що еквівалентно (згідно курсу НБУ станом на 07.11.2016 р. по курсу 2557,6191 грн. 100 дол. США) 1217,86 грн.

Що стосується твердження відповідача щодо сплати нею 100 дол. США та серпні місяці 2016 р. 1000,00 дол. США, суд не приймає до уваги, оскільки такі не були підтверджені належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 60 ЦПК України.

На підставі наведеного керуючись ст.ст.113,213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 4104,49 дол. США, щоза курсом НБУ станом на 07.11.2016 р. складає 104 992,85 грн., яка складається з наступного:

-4000 дол. США, щоза курсом НБУ станом на 07.11.2016 р. становить 102 320,00 грн. сума основного боргу;

-56,88 дол. США, щоза курсом НБУ станом на 07.11.2016 р. становить 1454,99 грн. 3 % річних за період з 19.05.2016 р. по 07.11.2016 р.;

-47,61 дол. США, щоза курсом НБУ станом на 07.11.2016 р. становить 1217,86 грн. інфляційні збитки.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Монич О.В.