У х в а л а

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Кілійського районного суду Одеської області від 29 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 4 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Кілійської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, скасування місця реєстрації та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Державна реєстраційна служба Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, відкрите акціонерне товариства «Пересувна механізована колона № 16», Державна нотаріальна контора Кілійського району Одеської області, про скасування свідоцтва про право приватної власності на будинок та скасування реєстрації права власності на житловий будинок,

в с т а н о в и л а :

Кілійський районний суд Одеської області рішенням від 29 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 4 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 суд задовольнив, ухвалив скасувати свідоцтво про право приватної власності ОСОБА_4на будинок АДРЕСА_1 зареєстроване 27 грудня 2011 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори в реєстрі за № 3033; скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на зазначений житловий будинок, відповідно до рішення про державну реєстрацію від 11 січня 2012 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 8 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Кілійського районного суду Одеської області від 29 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 4 листопада 2015 року залишила без змін.

9 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Кілійського районного суду Одеської області від 29 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 4 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 55, 56, 57, частин шостої, дев'ятої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження».

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, 20 червня і 14 листопада (2 ухвали) 2012 року, 3 квітня і 15 травня 2013 року, 12 лютого і 19 листопада 2014 року, 25 березня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 8 червня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про відсутність правових підстав для усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення і скасування місця реєстрації, оскільки житловий будинок передано у власність стягувачу на підставі судового рішення, яке в подальшому скасовано, а тому припинилися підстави набуття цього майна у власність.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- у рішенні від 21 грудня 2011 року касаційний суд дійшов висновку про те, що право власності на майно набуто правомірно, що встановлено відповідним судовим рішенням, яке не скасовано, спірні правочини ніким не оскаржено та не визнано недійсними у встановленому законом порядку, отже, відсутні правові підстави для визнання недійсними та розірвання спірних договорів купівлі-продажу і зобов'язання повернути нежиле приміщення до державної власності; крім того, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 статті 205 ЦПК України в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між юридичними особами, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства;

- в ухвалах від 20 червня і 14 листопада 2012 року (№ 6-28304св12), 3 квітня і 15 травня 2013 року, 19 листопада 2014 року, 25 березня 2015 року касаційний суд, направивши справи на новий розгляд, указав на порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ;

- в ухвалі від 14 листопада 2012 року (№ 6-29193св12) касаційний суд, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними і скасування рішення селищної ради та свідоцтва на право власності з огляду на те, що квартира належить позивачу як наймачу державного житлового фонду, який приватизував її відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому видача свідоцтва на право власності на зазначену квартиру іншій особі в порядку прийняття рішення адміністративного державного органу порушує права цієї особи та є незаконною;

- в ухвалі від 12 лютого 2014 року касаційний суд, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для визнання незаконною та скасування вчиненої приватним нотаріусом нотаріальної дії, оскільки порушене право підлягає захисту не шляхом оскарження дій нотаріуса, а шляхом пред'явлення відповідного позову.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Кілійської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, скасування місця реєстрації та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Державна реєстраційна служба Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, відкрите акціонерне товариства «Пересувна механізована колона № 16», Державна нотаріальна контора Кілійського району Одеської області, про скасування свідоцтва про право приватної власності на будинок та скасування реєстрації права власності на житловий будинок за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Кілійського районного суду Одеської області від 29 травня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 4 листопада 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко