У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва, Таран Н.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Останнім відомим місцем проживання відповідача позивач зазначила: АДРЕСА_1.

Однак доказів які б свідчили про те, що позивачу не відоме місце реєстрації відповідача, чи вказана адреса є його останнім відомим місцем реєстрації не зазначено.

Крім того до матеріалів позовної заяви долучено копію посвідки на постійне місце проживання позивача ОСОБА_2, де вказано, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що не відноситься до компетенції Деснянського районного суду м. Києва.

Відповідно до довідки Форма-3 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» вбачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3, не зареєстровані, але проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Однією із умов реалізації права особи на пред'явлення позову є дотримання вимог підсудності, інакше позовна заява підлягає поверненню заявнику (пункт 4 частини третьої стат ті 121 ЦПК України).

У зв'язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред'явлення позову тісно пов'язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона тимчасово не проживає, а знаходиться.

У зв'язку з наведеним судом мають прийматися до уваги положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Під місцем перебування розуміється адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше 6 місяців на рік. Під місцем проживання цей Закон визначає адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік (стаття 3 Закону).

Громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання (стаття 6 Закону).

Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місцеперебування. При реєстрації місця перебування особи інформація про неї повідомляється до органу реєстрації за місцем проживання особи (стаття 8 Закону).

Отже, пред'явлення заяв за місцезнаходженням заявника можливе лише в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його перебування.

Відповідно до ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Віповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатись за місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку про те, що позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу, необхідно повернути як таку, що не підсудна Деснянському районному суду м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 115, 121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу - повернути позивачеві для звернення до належного суду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії

Суддя: Таран Н.Г.