САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
У Х В А Л А

Справа № 206/3157/16-ц

06.06.2016 року Провадження № 6/206/72/16

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Чинник М.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за поданням Самарського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції про тимчасове обмеження прав виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Самарський відділ ДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження прав виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, мотивуючи тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2о6/2691/14-ц від 12.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 22681,87 грн.

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики державного виконавця не зявляється, майно на яке можливо звернути стягнення приховує.

Станом на 16.05.2016 року розмір заборгованості боржника за виконавчим листом не змінився та складає 22681,87 грн.

На адресу виконавчої служби надійшла заява від стягувача про вирішення питання щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Державний виконавець Тищенко О.О. в судовому засіданні подання підтримав за наведених в ньому підстав та наполягав на його задоволенні.

Суд заслухав пояснення державного виконавця, дослідив письмові матеріали справи, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен є вільним залишати свою країну, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Забезпечення майнових прав не може здійснюватись шляхом обмеження основоположних свобод.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що у Самарському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на примусовому виконанні (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №46026909 від 20.01.2015 року) знаходиться виконавчий лист №206/2691/14-ц від 12.01.2015р., виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 22457,30 грн. За даним виконавчим листом станом на 16.05.2016р. розмір заборгованості боржника не змінився та складає 22457,30 грн.

Боржник ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та є власником 1/3 частини цієї квартири.

Разом з тим, суду не було надано будь-яких достовірних даних про зміну прізвища боржника, місце проживання та реєстрації, наявність звернень боржника до відповідних органів з питань видачі паспорту, що дає право виїзду за кордон, фактичну видачу такого паспорта.

Матеріали справи не містять ніяких доказів, які б свідчили про те, що за час виконання рішення боржник виїжджав за межі України, та що саме ця обставина призвела до виникнення заборгованості, та що він умисного ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

З подання не вбачається обґрунтованості припущення, що заборона боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню судового рішення.

Враховуючи зазначені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав, передбачених діючим законодавством, для задоволення подання Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження прав виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 209- 210, 377-1 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Самарського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції про тимчасове обмеження прав виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання її копії. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко