АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Савицький О.А.
№22-ц/796/412/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №761/1230/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Чобіток А.О.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради в інтересах територіальної громади м. Києва, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, Відділ Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська ОленаГарріївна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

У мотивування вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її сестра ОСОБА_6, якій належало таке майно:

1) квартира АДРЕСА_1;

2) квартира АДРЕСА_2;

3) гаражний бокс НОМЕР_1 в Гаражному кооперативі «ГК-3» за адресою: м. Київ, тупик Кулібіна;

4) земельна ділянка, розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області.

15 березня 2011 року за №1169 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковирзіною С.П. посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, своїй сестрі ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_6 вона в установлений шестимісячний строк звернулася з заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лішневської О.Г. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

На підставі заяви приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лішневською О.Г. зареєстровано спадкову справу №56267478 від 04.07.2014 року, проте державний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська О.Г. відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки нею не була надана довідка про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві та документи, що підтверджують факт родинних стосунків із померлою.

З урахуванням наведеного просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом:

- на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідну реєстраційну службу зареєструвати право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1;

- на 1/2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 та зобов'язати відповідну реєстраційну службу зареєструвати право власності на 1/2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_2;

- на гаражний бокс НОМЕР_1 в Гаражному кооперативі «ГК-3» за адресою: м.Київ, тупик Кулібіна;

- на 1/6 частки в праві власності на земельну ділянку, розташовану на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області (кадастровий номер НОМЕР_2).

Під час розгляду справи в поряду, передбаченому ст. 33 ЦПК України, до участі у справі було залучено співвідповідача ОСОБА_2.

У подальшому ОСОБА_4 уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом:

- на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідну реєстраційну службу зареєструвати право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1;

- на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідну реєстраційну службу зареєструвати право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1;

- на 1/2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 зобов'язати відповідну реєстраційну службу зареєструвати право власності на 1/2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_2;

- на 1/2частину гаражного боксуНОМЕР_1 в Гаражному кооперативі «ГК-3» за адресою: м. Київ, тупик Кулібіна;

- на 1/6 частки в праві власності на земельну ділянку, розташовану на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області (кадастровий номер НОМЕР_2).

- зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні майном, що передане ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом від 15 березня 2011 року, шляхом передачі всіх правовстановлюючих документів на нерухоме майно позивачу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 до Київської міської ради в інтересах територіальної громади м. Києва, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, Відділ Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська Олена Гарріївна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину гаражного боксуНОМЕР_1 в Гаражному кооперативі «ГК-3» за адресою: м. Київ, тупик Кулібіна, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частки в праві власності на земельну ділянку, розташовану на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

У задоволені решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України не врахував, що оспорюваний заповіт впливає на законні права та інтереси відповідача ОСОБА_2 як спадкоємиці першої черги.

Окрім того, ОСОБА_2 з матір'ю ОСОБА_6 була співвласником спірного спадкового майна.

Також судом не враховано, що відповідач єдина донька у ОСОБА_6, у неї є єдиний онук, якого вона з чоловіком доглядала з малку і дуже любила, а тому вважає, що мати не могла добровільно скласти заповіт на позивача. Це позивач обманним шляхом умовила померлу на складання заповіту. З цього приводу в грудні 2014 року вона подала заяву про відкриття кримінального провадження, попередня кваліфікація - вчинення шахрайських дій, направлених на заволодіння майном.

Звертає увагу й на те, що 15 липня 2015 року неправомірні дії ОСОБА_4 перекваліфіковано, а саме, порушено кримінальне провадження за ст. 358 КК України - підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів, за ч. 3 ст. 135 КК України - залишення в небезпеці.

Так, ОСОБА_2 29 жовтня 2015 року визнана потерпілою в даному кримінальному провадженню.

Слідством також встановлено, що ОСОБА_4 під впливом сина ОСОБА_8 використовувала генеральні доручення, а тому вважає, що позивач завідомо не надавала допомоги її матері, своєчасно не викликала швидку допомогу, навмисно відмовляла від госпіталізації, й дані діяння спричинили її смерть.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 не оскаржується.

У судове засідання позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 не з'явилися, ОСОБА_9 подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, при розгляді справи врахувати її заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 20.06.2014 року (а.с. 77 т. 1), яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_4.

15 березня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковирзіною С.П. посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй сестрі ОСОБА_4 (а.с.78 т. 1).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за заповітом, що складається з:

- 2/3 часток квартири АДРЕСА_1

- 1/2 частки квартири АДРЕСА_2

- 1/2 частка гаражного боксу НОМЕР_1 в Гаражному кооперативі «ГК-3» за адресою: м.Київ, тупик Кулібіна;

- 1/6 частка земельної ділянки, розташованої на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області (кадастровий номер НОМЕР_2).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

02 липня 2014 року ОСОБА_4 подала заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лішневської О.Г. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с. 60 т. 1).

23 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_2 також подала заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лішневської О.Г. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с. 72 т. 1).

23 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лішневської О.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 80 т. 1).

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Отже, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лішневською О.Г. відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року сестри ОСОБА_6, оскільки нею не були подані довідка про реєстрацію спадкодавця та інших осіб, які були зареєстровані за цією адресою на час відкриття спадщини, правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві та документи, що підтверджують факт родинних стосунків із померлою (а.с. 82а т. 1).

Факт належності спадкового майна ОСОБА_6 на праві власності підтвердила відповідач ОСОБА_2 у своїй позовній заяві до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на нерухоме майно, з яким вона зверталася до Шевченківського районного суду міста Києва 14.01.2015 року (справа №761/1297/16-ц, яка об'єднана в одне провадження з даною справою) (а.с. 2-9 т. 1).

У позовній заяві ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_6 на праві власності на день смерті належало:

- 1/2 частка квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 22.05.1995 року АТ «Веркон» (а.с. 15 т. 1);

- 1/4 частка квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27.11.2008 року державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за №1-986 (а.с. 17 т. 1);

- 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2011 року та Витягом про державну реєстрацію прав №36647636 від 10.12.2012 року (а.с. 24-27 т. 1)

- 1/2 частка гаражного боксу з підвалом НОМЕР_1 в Гаражному кооперативі «ГК-3», що знаходиться за адресою: м. Київ, тупик Кулібіна, площею - 23,60 кв.м, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27.11.2008 року державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за №1-987 (а.с. 20 т. 1).

Також, 1/6 частка земельної ділянки, розташованої на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області (кадастровий номер НОМЕР_2), належала ОСОБА_6, що вбачається з Державного акта на право власності на земельну ділянку від 20 серпня 2009 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 74 (а.с. 15 т. 1).

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що оспорюваний заповіт впливає на законні права та інтереси відповідача ОСОБА_2 як спадкоємця першої черги, оскільки він не визнаний судом недійсним.

Крім того, згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У зазначеній частині статті закріплений принцип свободи заповіту, відповідно до якого особа має право на власний розсуд розпорядитися своїм майном на випадок смерті.

Отже, ОСОБА_6 скористалася своїм правом і згідно заповіту призначила спадкоємцем свого майна позивача ОСОБА_4

Доводи апелянта щодо кримінального провадження, порушеного за заявою ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4, колегія суддів відхиляє, оскільки вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, 358 КК України, не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_11 та визнання за нею права власності на спадкове майно, що складається з 3/4 часток квартири АДРЕСА_1, 1/2 частки квартири АДРЕСА_2, 1/2 частки гаражного боксу НОМЕР_1 в Гаражному кооперативі «ГК-3» за адресою: м. Київ, тупик Кулібіна, 1/6 частки земельної ділянки, розташованої на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_2, оскільки вона в передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але через ненадання довідки про реєстрацію спадкодавця та інших осіб, які були зареєстровані за цією адресою на час відкриття спадщини, правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та документів, що підтверджують факт родинних стосунків із померлою, не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Крім того, суд першої інстанції виходив також з того, що відповідач ОСОБА_2 оспорювала право позивача на отримання спадкового майна, заявивши позов про визнання заповіту недійсним.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Українець Л.Д.

Судді Оніщука М.І.

Чобіток А.О.