Справа № 502/2929/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Тюміна О.Г.

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, 17.12.2015 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області із позовом про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований по вул. Першотравнева, 126 в м. Вилкове, Кілійського району Одеської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 травня 1991 року та ОСОБА_3, який помер 16 квітня 1992 року.

Позивач, який надав заяву про підтримку позову та розгляд справи за його відсутності, в позовній заяві зазначає, що вказаний житловий будинок належав його батькам ОСОБА_2, яка померла 21 травня 1991 року та ОСОБА_3, який помер 16 квітня 1992 року. Після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 травня 1991 року, відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини зазначеного житлового будинку, яку фактично прийняв її чоловік ОСОБА_3 та позивач, які постійно проживали з нею та після смерті прийняли спадщину в управління та володіння.

Після смерті ОСОБА_3, який помер 16 квітня 1992 року, відкрилася спадщина, яка складається з 3/4 частин житлового будинку, розташованого по вул. Першотравнева, 126 в м. Вилкове, Кілійського району, яку фактично прийняв позивач, який постійно проживав разом з спадкодавцем та після смерті прийняв спадщину в управління та володіння, але оформити право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючих документів, підтверджуючих право власності спадкодавців.

Відповідач, Вилківська міська рада, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибула, представником подано заяву про згоду із позовом та про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши докази, надані сторонами у справі, та розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з рішення виконкому Вилківської міської ради № 271 від 30.09.1963 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано земельну ділянку, розташовану по вул. Першотравнева, 124 в м. Вилкове Кілійського району для будівництва та обслуговування житлового будинку.

На підставі зазначеного рішення 03.06.1965 року укладено договір про надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

10 січня 1964 року виконкомом Вилківської міської ради надано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозвіл на будівництво житлового будинку на наданій для цієї мети земельній ділянці.

Рішенням виконкому Вилківської міської ради № 55 від 24.03.2016 року житловому будинку, розташованому по вул. Першотравнева, 124 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області присвоєно нову адресу: Одеська область, Кілійський район, м. Вилкове, вул. Першотравнева, 126.

Зазначеними доказами встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збудували житловий будинок з господарськими будівлями, розта-шований по вул. Першотравнева, 126 в м. Вилкове, але не отримали правовстановлюючі документи.

Згідно положень ст. 100, 101 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення правовідносин, в особистій власності громадян можуть бути предмети повсякденного вжитку, власного споживання, підсобного господарства, житловий будинок.

Після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 травня 1991 року, відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини зазначеного житлового будинку, яку фактично прийняв її чоловік ОСОБА_3 та позивач по 1/4 частині кожний, які постійно проживали з нею та після смерті прийняли спадщину в управління та володіння, в звязку із чим в силу положень ст. 529 , п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) вважається таким, що прийняли спадщину.

Після смерті ОСОБА_3, який помер 16 квітня 1992 року, відкрилася спадщина, яка складається з 3/4 частин житлового будинку, розташованого по вул. Першотравнева, 126 в м. Вилкове Кілійського районуну. Син померлого ОСОБА_1, який відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) є спадкоємцем першої черги, постійно проживав разом за спадкодавцем та після смерті прийняв спадщину, в управління, у звязку із чим в силу ч.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) вважається таким, що прийняв спадщину.

Зазначені обставини встановлені дослідженими судом свідоцтвами про народження, укладення шлюбу, про смерть, відомостями про реєстрацію місця проживання.

Згідно матеріалів технічної інвентаризації жилого будинку, розташованого по вул. Першотравнева, 126 в м. Вилкове, Кілійського району Одеської області, він складається з літ. А- житловий будинок, літ. Б літня кухня, літ. В літня кухня, літ. Г сарай, літ. Д сарай літ. Е убиральня, надвірних споруд 1-4,І-ІІ. З зазначених обєктів літ. а прибудова, літ. В літня кухня, літ. Г сарай, літ. Д сарай є самочинно збудованими.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а відповідно це майно не може включатися до спадкового майна та спадкоємці не можуть набувати на нього право власності в порядку спадкування. Підстав для визнання права власності на самочинно збудовані обєкти нерухомості в порядку ч.3 та ч.5 ст. 376 ЦК України в судовому засіданні не встановлено.

В звязку з зазначеним позов в частині встановлення факту належності спадкодавцям на праві власності самочинно збудованих господарських будівель, визнання права власності на самочинно збудовані обєкти в порядку спадкування є таким, що не підлягає задоволенню, тобто судом встановлена наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт належності на праві спільної часткової власності по 1/2 частки ОСОБА_2, яка померла 21 травня 1991 року та ОСОБА_3, який помер 16 квітня 1992 року житлового будинку літ. «А», господарських будівель літ. «Б» - літня кухня, літ. «Е» - убиральня, надвірних споруд № 1-4,І-ІІ, розташованого по вул. Першотравнева, 126 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області.

Визнати право власності ОСОБА_1 на житловий будинок літ. «А», загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., господарські будівлі літ. «Б» - літня кухня, літ. «Е» - убиральня, надвірних споруд № 1-4,І-ІІ, розташованого по вул. Першотравнева, 126 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, в тому числі на 1/4 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 травня 1991 року та 3/4 частин в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 16 квітня 1992 року.

Позов в частині визнання права власності на самочинно збудовані літ. а прибудова, літ. В літня кухня, літ. Г сарай, літ. Д сарай,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Оде-ської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4