У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - Світловодське відділення №35 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про стягнення коштів за банківським строковим вкладом (депозитом) та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду позовом, який в подальшому неодноразово уточнювала, до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - Світловодське відділення №35 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про стягнення коштів за банківським строковим вкладом (депозитом) та відшкодування моральної шкоди, який мотивувала тим, що нею з відповідачем був укладений договір депозиту, строк дії якого закінчився та позивачу не повернуті кошти в сумі 19 000,00 грн. Також позивач зазначила, що невиконанням зобов'язання їй була спричинена моральна шкода, яка виразилася у погіршенні здоров'я позивача. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати відповідача винним у порушенні права позивача як споживача фінансових послуг у вигляді невиконання умов договору-заяви від 20 січня 2015 року №300131/160924/1-15 щодо повернення строкового банківського вкладу (депозит) «Нові гроші», а також стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти строкового банківського вкладу (депозиту) «Нові гроші» в сумі 19 000,00 грн, а також 11 400 грн - нарахованих процентів за користування коштами, 4 712 грн - інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, 108 300 грн - пені згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», 5 000 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 26 080,49 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 08 вересня 2015 року абзац другий резолютивної частини судового рішення доповнено речення наступними словами: «які складаються з: дев'ятнадцять тисяч гривень - борг за депозитом; чотири тисячі сімсот дванадцять гривень - втрати від інфляції; дві тисячі триста шістдесят вісім гривень 49 коп. - відсотки за користування депозитними коштами.»

Абзац третій резолютивної частини судового рішення, після слів «В решті позовних вимог», доповнено реченням наступними словами: «визнання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» винним у порушення права позивача ОСОБА_4, як споживача фінансових послуг у вигляді невиконання умов договору-заяви від 20 січня 2015 року №300131/160924/1-15 щодо повернення строкового банківського вкладу (депозиту) «Нові гроші», стягнення 3% за кожен день прострочення виконання послуг за договором депозиту та відшкодування моральної шкоди», далі - по тексту судового рішення.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року залишено без змін.

Додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2015 року скасовано.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулася із касаційної скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, моральної шкоди та визнання вини відповідача винним у порушенні прав позивача, як споживача фінансових послуг, а також часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 січня 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено договір-заяву №300131/160924/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» за умовами якого Банк прийняв від вкладника ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн в порядку та на умовах, визначених у договорі-заяві та Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з процентною ставкою 25% річних, на строк з 20 січня 2015 року по 20 лютого 2015 року, без продовження сторонами строку розміщення вкладу.

На письмову заяву позивачки, подану позивачкою після закінчення строку на який здійснено вклад, про повернення вкладу відповідач надав письмову відповідь, що повернення вкладів фізичних осіб, залучених в національній валюті, строк розміщення яких закінчився, може здійснюватись у готівковій формі за наявності достатніх коштів в касі відділення, з урахуванням положень Постанови правління Національного банку України від 03.03.2015 року за №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» у межах 150 000 грн на добу на одного клієнта. Запропоновано позивачці у будь-який зручний для неї час, у робочі години звернутися до Банку для подальшого обслуговування.

22 червня 2015 року відповідач направив на адресу позивачки письмове повідомлення, що у відділенні №35 АТ Банк «Фінанси та кредит» до Договору-заяви №300131/160924/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» від 20 січня 2015 року, який закінчився 20 лютого 2015 року, відкритий рахунок НОМЕР_1. Залишок коштів станом на 22 червня 2015 року на рахунку складає 19 000 грн.

Суд апеляційної інстанції, який погодився із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в частині стягнення пені, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача» до даних правовідносин не застосовуються, оскільки відповідальність відповідача за порушення зобов'язання передбачена ст. 625 ЦК України.

Також, суди правильно відмовили в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки укладеним між сторонами договором-заявою банківського вкладу та Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Також судами надано оцінку та вірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання відповідача винним у порушенні прав позивача, як споживача фінансових послуг.

Крім того, доводи касаційної скарги про те, що судами мали бути стягнуті інфляційні втрати в сумі 6 213,00 грн, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, заявою про уточнення позовних вимог від 03 серпня 2015 року, з якої вбачається, що остаточно позивач просила стягнути суму інфляційних втрат 4 712,00 грн, яку у відповідності до ст. 11 ЦПК України і стягнули суди на користь ОСОБА_4

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О.Карпенко Г.І. Мостова