Справа № 204/5870/15-ц
Провадження № 2/204/922/16
УХВАЛА

16 лютого 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу,

в с т а н о в и в:

31 серпня 2015 року до суду надійшла вищевказана позовна заява.

Представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на домоволодіння та земельну ділянку (кадастровий номер :01:662:0026), які розташовані за адресою: вул.Казахстанська, 118а, м.Дніпропетровськ.

Ухвалою від 02 грудня 2015р. у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Представником позивача було оскаржено вищевказану ухвалу, у результаті чого її було скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016р. та питання щодо прийняття заяви про забезпечення позову було передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська №97 від 16 лютого 2016р. матеріали заяви про забезпечення позову передано судді Тітовій І.В.

Таким чином, в обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає, що відповідач має намір продати майно, а тому позивач має підстави побоюватись, що третя особа може розпорядитися даним домоволодінням та відчужити його на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. На підтвердження чого він надав оголошення із сайту «OLX» про продаж будинку у Березановці, а також, заяву ОСОБА_4, у якій остання підтвердила, що вищевказаний будинок продається.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

У поданій представником позивача заяві про забезпечення доказів відсутнє обґрунтування саме такого виду забезпечення позову як арешт, не надано відомостей щодо належності майна, на яке позивач просить накласти арешт, саме відповідачу, що позбавляє можливості перевірити чи не будуть забезпечувальні міри порушувати права інших осіб, не надано відомостей щодо вартості майна. Крім того, не надано (не зазначено) доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки заяву про забезпечення позову було подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявникові.

Керуючись ст.ст.151, 153 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тітова