Номер провадження: 22-ц/785/7868/16
Головуючий у першій інстанції Гончар І. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви щодо прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області.

Зазначила, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входять, зокрема грошові вклади, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 відкритих у ПАТ «РайффайзенБанк Аваль».

Відповідно до заповіту, посвідченого 14 серпня 2015 року за реєстровим № 17 Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області і зареєстрованого у Спадковому реєстрі 25 серпня 2015 року за номером 57850619, спадкодавець на випадок своєї смерті заповідав зазначені вище грошові вклади ОСОБА_3

Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріуса Фрунзівської районної державної нотаріальної контори від 25 лютого 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом, оскільки вона не прийняла цю спадщину, а відповідачі, як спадкоємці які прийняли спадщину ОСОБА_6, не надали нотаріусу письмові згоди про прийняття вказаної спадщини.

Позивачка вважає, що підстави пропуску нею встановленого законом строку у 6 місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки внаслідок збігу життєвих обставин, а саме тривала хвороба із загостренням її перебігу створила для неї непереборні та істотні труднощі на вчинення поїздки до Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 25.08.2015 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, ОСОБА_6 заповів грошові вклади, включаючи відсотки та інші нарахування, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, відкритих у ПАТ « Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідок КЗ «Фрунзівський РЦПМСД» Фрунзівського району амбулаторія загальної практики сімейної медицини, ОСОБА_3 дійсно отримувала лікування в денному стаціонарі Затишанської амбулаторії з 26.01.2016 року по 01.02.2016 року та з 17.02.2016 року по 26.02.2016 року.

Відповідно до спадкової справи № 476/2015 до Фрунзівської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини зверталися : 25 вересня 2015 року ОСОБА_4, 18 лютого 2016 року ОСОБА_5, 01.04.2016 року ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважним. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, поважними є причини, пов'язані з об'єктивними , непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України.

Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а отже шести місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився 18 лютого 2016 року.

Свідок ОСОБА_2, завідуючий КЗ «Фрунзівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» пояснив, що дійсно ОСОБА_3 до нього вперше звернулася десь в січні місяці 2016 року та він її лікував, під час кризового перебігу їй було рекомендовано не нервувати, фізично та психічно не перевантажуватися та виключити тривалі поїздки. В журналі денного стаціонару ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в амбулаторії з 26.01.2016 року по 01.02.2016 року. Стан здоров'я ОСОБА_3 не перешкоджав поїздці до Фрунзівської районної державної нотаріальної контори.

Оскільки позивачем не було надано доказів того, що вона за станом здоров'я не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому ОСОБА_3 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з неповажної причини, так як вона знаходилася на лікуванні у денному стаціонарі, з діагнозом ішемічна хвороба серця, АККС і гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, стан її здоров'я не був критичним, що давало їй можливість звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори своєчасно у строки, передбачені ЦК України.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_3 у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець