Справа № 362/392/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2117/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Лівінського С.В.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Васильківської міської ради Київської області про скасування заборони на відчуження нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала наступним:

Постановою від 24 листопада 2015 року № 1384/02-14 державний нотаріус Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, який належав її померлій матері ОСОБА_3, на підставі того, що на вказаний будинок накладені арешти, вчинені:

- 01 червня 2007 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду від 16 березня 2007 року по цивільній справі № 2-590/2007 за позовом Служби у справах неповнолітніх Васильківської міської ради до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав;

- 11 листопада 2015 року рішенням Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 26030961 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року в рамках кримінального провадження № 0000074.

Посилаючись на порушення її майнових прав, просила суд скасувати заборони на відчуження вказаного житлового будинку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Скасовано заборону на відчуження спірного житлового будинку, що була вчинена 01 червня 2007 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою на виконання рішення Васильківського міськрайонного суду від 16 березня 2007 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити. Обґрунтувала скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року може бути здійснене лише у відповідному кримінальному провадженні. Зазначає, що судом не взято до уваги доводи її позовної заяви. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржене рішення суду не в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам з огляду на наступне:

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанції з приводу того, що вирішення питання про зняття арешту на майно особи, накладеного в рамках кримінального провадження, також можливе лише в рамках кримінального провадження. В той же час суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що норми, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги (ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України) регламентує непорушність права власності та можливість власника здійснювати захист такого свого права власності, зокрема й шляхом зняття арешту з належного йому майна. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач не є і ніколи не була власником спірного майна. Не висуває вона й вимоги про визнання права власності на це майно. За таких умов правові підстави для зняття арешту з майна за позовом особи, що не є його власником, відсутні.

Таким чином, зважаючи на встановлений ст. 11 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, у суду були відсутні правові підстави для задоволення позову.

Згідно положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При цьому апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 256, 259, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія судів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Васильківської міської ради Київської області про скасування заборони на відчуження нерухомого майна.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

С.В. Лівінський