Єдиний унікальний номер 725/2306/16-ц
Номер провадження 2/725/460/16
13.12.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Піхало Н. В.
при секретарі Томко І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, -
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, посилаючись на те, що є членом сім'ї ОСОБА_3 Відповідно до Свідоцтва про права власності на житло від 01.10.1966 року, йому належить на праві спільної часткової власності 5% квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 55,60 кв.м. Крім нього, співвласниками вищезазначеної квартири була ОСОБА_3, яка володіла 90%, та ОСОБА_2, частка якої становить 5%. Разом з тим, позивач зазначив, що 02.12.2002 року змінив прізвище ОСОБА_1» на ОСОБА_1, а 29.07.2003 року співвласниця спірної квартири ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_5 року матір позивача ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все майно спадкодавця. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.11.2015 року, спадкоємцем є її син ОСОБА_1, якому належить 90/100 часток квартири АДРЕСА_1 Крім того, позивач після смерті спадкодавця провів її поховання та займався поминальним обідом, сплачує комунальні платежі, спірна квартира повністю знаходиться на його утриманні. Разом з тим, відповідач ОСОБА_2, є рідною сестрою позивача та зареєстрована в спірній квартирі, проте протягом останніх десяти років проживає в Італії, не приїжджає додому, не проживає у спірній квартирі, не приймає участі в її утриманні. Так, як позивач успадкував 90/100 частки спірної квартири після смерті матері ОСОБА_4, а 5/100 частки отримав під час безоплатної приватизації житлового фонду, відповідач ОСОБА_2 володіє часткою, що становить 5/100=2,78 кв.м. частки. Позивач вважає частку відповідача незначною та такою, що не може бути виділена в натурі, а припинення права власності на вказану частку не завдасть істотної шкоди інтересам самої ОСОБА_2 та членам її сім'ї.
Посилаючись на вказане, норми матеріального права, просив позов задовольнити та припинити право власності ОСОБА_2 на частку 5/100 у спільному майні, визнати за ним право власності на 5/100 частки квартири АДРЕСА_1, та виплатити ОСОБА_2 кошти, що внесені ним на депозитний рахунок суду.
Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, однак в поданій в канцелярії суду заяві просила розгляд справи провести у її відсутності, а також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останньою відомою адресою місця проживання, причину своєї неявки суду не повідомила.
Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Як убачається з матеріалів справи, спірне нерухоме майно належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, якій на праві власності належало 90% квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,60 кв.м., а частка членів її сім'ї становила: ОСОБА_6 -5% та ОСОБА_7 - 5%, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01.10.1996 року (а.с. 9).
Відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 від 02.12.2002 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінив прізвище на ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові зроблено запис за № 500 від 02.12.2002 року (а.с. 10), а відповідно до свідоцтва НОМЕР_2 від 31.08.2005 року, також змінила прізвище і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові зроблено запис за № 150 від 29.07.2003 року (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 та після її смерті відкрилася спадщина щодо належного їй на праві власності майна (а.с.12).
Зокрема, відповідно до свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_1 успадкував 90/100 часток квартири АДРЕСА_1, які належали спадкодавцю та своє право власності зареєстрував у встановленому законом порядку, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 90/100 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15).
Крім того, як убачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований з 27 серпня 1993 року та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1. Крім нього, у вказаній квартирі, зареєстрована з 08.07.2011 року ОСОБА_2, що підтверджується відповідною довідкою КЖРЕП 11 № 523 від 14.03.2016 року (а.с. 24).
Разом з тим, відповідно до складеного комісією КЖРЕП-11 акту № 72 від 14 березня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою, однак не проживає там (а.с. 25).
Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідач тривалий час не проживає у спірній квартирі, оскілки виїхала на постійне місце проживання до Італії, а також не приймає участі в утриманні спільного майна, її частка у спільній власності є незначна та не може бути виділена в натурі, а тому посилаючись на положення ст. 365 ЦК України просив припинити її право власності у спільному майні.
Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
При цьому, згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Зокрема, положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі.
Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
При цьому, наявність такої умови як попереднє внесення вартості цієї частки на депозитниц рахунок суду дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.
Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачу належить на праві власності частка у спірному майні в розмірі 5/100 та є незначною, становить ураховуючи площу квартири 2,78 кв.м. й відповідно не може бути виділена в натурі.
За таких обставин, суд ураховуючи характер спірних правовідносин сторін та норми права, які їх регулюють, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про можливість задоволення позову та припинення права на частку у спільному майні відповідача, враховуючи її незначний розмір, неможливість виділення в натурі та відсутність доказів на підтвердження того, що припинення такого права не завдасть істотної шкоди відповідачу, із стягнення на користь відповідача вартості належної їй частки.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 551, 21 грн.
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 15-16, 346, 365 ЦК України, ст. ст. 3-5, 57-60, 64, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294-295 ЦПК України, суд, -
Припинити право власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на 5/100 частки квартири АДРЕСА_1 в м. Чернівці.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 5/100 частки квартири АДРЕСА_1 в м. Чернівці.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,21 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало