Справа №705/6759/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Шевченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 12 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір позики, згідно якого взяв в борг у останнього грошові кошти у сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США з умовою повернення до 12 вересня 2013 року грошових коштів в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) доларів США. Договір укладено в письмовій формі у вигляді розписки. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув, 13.09.2013 року написав ще одну розписку про те, що він не має змоги повернути кошти згідно розписки від 12.08.2013 року в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) доларів США.

Кредитор продовжив боржнику строк повернення боргу до 31.12.2013 року. Відповідач (боржник) ОСОБА_3 частково повернув свій борг:25.10.2013 року повернув 150 (сто пятдесят) доларів США, а 14.11.2013 року повернув ще 100 (сто) доларів США.

Станом на 31.12.2013 року борг відповідача ОСОБА_3 становив 4550,00 (чотири тисячі пятсот пятдесят) доларів США і до цього часу повернутий не був.

28 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги, право стягнення боргу з боржника передано позивачу ОСОБА_2, у звязку з чим з моменту укладення цього договору, позивач ОСОБА_2 є кредитором за договором позики від 12 серпня 2013 року.

29 листопада 2014 року відповідачу ОСОБА_3 первісним кредитором ОСОБА_4 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги з проханням погасити наявну заборгованість, але до цього часу заборгованість не була погашена ні на користь первісного кредитора, ні на користь позивача ОСОБА_2

Згідно з інформацією Національного Банку України станом на 08.09.2016 року (на день подачі позову до суду) встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти, в тому числі відносно долара США становить 2672 гривні 43 копійки за 100 доларів США.

Станом на день подачі позову (08.09.2016 року) сума боргу за курсом НБУ становить 121595 (сто двадцять одну тисячу пятсот девяносто пять) гривень (4550х 2672,43 : 100).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України - заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Нормою ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив борг, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Оскільки борг на момент звернення до суду не сплачено, тому в позивача й виникло питання для звернення до суду, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3, борг в сумі 4550,00 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на день винесення рішення на користь позивача ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача суму боргу, яка становить 119601(сто девятнадцять тисяч шістсот одна)грн.30коп. Згідно з інформації Національного Банку України станом на 23.12.2016 року (на день розгляду позову) встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти, в тому числі відносно долара США становить 2628 гривні 60 копійок за 100 доларів США(4550х2628,60:100).

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти задоволення позову при заочному розгляді у відсутності відповідача не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений в судове засідання двічі не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Позивачем було зроблено повідомлення про час і місце розгляду справи через газету Черкаський Край від 21.12. 2016 року №100-101(20136-20137).

У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, тому за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути без участі відповідача.

Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення на підставі наступного.

Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір позики, згідно якого взяв в борг у останнього грошові кошти у сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США з умовою повернення до 12 вересня 2013 року грошових коштів в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) доларів США.

Станом на 31.12.2013 року борг відповідача ОСОБА_3 становив 4550,00 (чотири тисячі пятсот пятдесят) доларів США.

28 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги, право стягнення боргу з боржника передано позивачу ОСОБА_2, у звязку з чим з моменту укладення цього договору, позивач ОСОБА_2 є кредитором за договором позики від 12 серпня 2013 року.

28 листопада 2014 первісним кредитором ОСОБА_4 на адресу відповідача ОСОБА_5 було направлено повідомлення, згідно якого останнього було проінформовано про укладення договору відступлення права вимоги за договором позики від 12.08.2013 року та зазначено про повернення коштів за користування кредитом новому кредитору ОСОБА_2

Станом на день винесення судового рішення відповідач ОСОБА_3 має заборгованість 119601,30 гривні.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Така ж правова позиція визначена в спільній постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, згідно якої згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані на законі та підлягають до задоволення, підтверджені розрахунком заборгованості, договором позики від 12 серпня 2013 року, договором про відступлення права вимоги від 28 листопада 2014 року, письмовим повідомленням відповідачу про укладення договору про відступлення права вимоги.

На підставі викладеного, керуючись правовою позицією, визначеною в спільній постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 15, 60, 79, 20, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 4550,00 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на день винесення рішення, а саме 119601 (сто девятнадцять тисяч шістсот одна) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1196(одна тисяча сто девяносто шість)грн.01коп, витрати на розміщення оголошення в газеті Черкаський Край в розмірі 72(сімдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча: Л.В. Горячківська