Провадження № 2/201/1808/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ходаківського М.П.,

при секретарі Поддєлковій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 20 червня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1136-0161004/ФК 08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 493 448,00 грн. з розрахунку 14,1 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 20 червня 2008 року по 19 червня 2033 року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором про надання кредитних коштів було укладено договір іпотеки № 1136-0161004/ФК-08 від 20.06.2008, іпотекодавець ОСОБА_1 передав у іпотеку нерухоме майно. 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 07.07.2015 складає 417 991,77грн. Тому позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру № 3 у будинку літ. А-5, загальною площею 40,5 кв. м. та житловою площею 25,6 кв.м., що складається з: 1-коридор, 2 санвузол, 3-кухня, 4,5 житлова, 6- комора, 7- коридор, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, будинок 131, та визнати право власності за ПАТ «Дельта Банк» на вказану квартиру.

Заочним рішенням суду від 16.03.2016 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») задоволено частково, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 4/ФК 08 від 20.06.2008, яка станом на 07.07.2015 становить суму 417 991,77 грн. та складається із суми заборгованості за кредитом 366 953,15 грн.; сума заборгованості за відсотками 33 926,70 грн.; суми заборгованості за комісіями 9 868,96 грн.; заборгованості із пені 6 859,61 грн.; суми за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 111,86 грн.; суми за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках 271,49 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1136-0161004/ФК-08 від 22.06.2008, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1, шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» () на двокімнатну квартиру № 3 у будинку літ. А-5, загальною площею 40,5 кв. м. та житловою площею 25,6 кв.м., що складається з: 1-коридор, 2 санвузол, 3-кухня, 4,5 житлова, 6- комора, 7- коридор, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, будинок 131, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу, укладеного 20.06.2008 між ним та ОСОБА_2, загальною вартістю згідно із звітом про оцінку 413 973,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у справі у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.

Ухвалою від 15.04.2016 зазначене заочне рішення суду від 16.03.2016 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, призначено розгляд справи на 27.04.2016.

У судове засідання, призначене на цю дату, представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 31.03.2016, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із повним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором, додавши до заяви довідку ПАТ «Дельта Банк» від 08.04.2016 про те, що кредитний договір № 4/ФК 08 від 20.06.2008 припинив свою дію з 08.04.2016 у звязку із повним виконанням позичальником зобовязань за цим договором перед кредитором.

Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 17.03.2016, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила долучити до матеріалів справи уточнений розрахунок суми заборгованості відповідача перед позивачем, згідно до якого ця сума дорівнює 00 грн. 00 коп.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1136-0161004/ФК 08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 493 448,00 грн. з розрахунку 14,1 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 20 червня 2008 року по 19 червня 2033 року (а.с. 8-14). З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором про надання кредитних коштів, було укладено договір іпотеки № 4/ФК 08 від 22.06.2008, іпотекодавець ОСОБА_1 передав у іпотеку нерухоме майно (а.с. 16-19).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Установлено також, що 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 24-28).

У звязку із неналежним виконанням взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів станом на 07.07.2015 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 417 991,77грн., яка складається з:

-сума заборгованості за кредитом 366 953,15 грн.

-сума заборгованості за відсотками 33 926,70 грн.

-сума заборгованості за комісіями 9 868,96 грн.

-заборгованість з пені 6 859,61 грн.

-сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 111,86 грн.

-сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках 271,49 грн.

Боржник повідомлявся про необхідність погашення заборгованості, однак на сьогоднішній день заборгованість не погашена (а.с. 22).

Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, якщо у момент настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки; якщо у 3-денний строк після загибелі, пошкодження чи втрати предмета іпотеки іпотекодавець не здійснить його заміну у відповідності до п. 3.1.8 цього договору; порушення іпотекодавцем обовязків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобовязання; якщо інша, ніж іпотекодержатель, особа набула право стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.3 іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4 цього договору.

Пунктом 4.4 іпотечного договору передбачено, що у випадку настання будь якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1 цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів і зокрема, відповідно до п. 4.4.1 іпотечного договору, шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Проте відповідно до наданих суду при розгляді справи після скасування рішення про задоволення позову документів на теперішній час уся заборгованість за кредитним договором сплачена. Так, згідно з довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 08.04.2016кредитний договір № 4/ФК 08 від 20.06.2008 припинив свою дію з 08.04.2016 у звязку із повним виконанням позичальником зобовязань за цим договором перед кредитором. Такі відомості підтверджено і позивачем, яким указано, що відповідно до уточненого розрахунку суми заборгованості відповідача перед позивачем сума заборгованості за кредитним договором № 4/ФК 08 від 20.06.2008 на теперішній час дорівнює 00 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК зазначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання.

Згідно із ст. 629, 1054 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У зв'язку з цим з урахуванням встановлених у справі обставин, положень закону та наданих доказів щодо виконання відповідачем на час розгляду справи зобовязання щодо повернення кредитних коштів суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову на цей час відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору, але рішення ухвалюється не на його користь, у звязку з чим судові витрати мають бути віднесені на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 530, 572, 575, 589, 590 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотекивідмовити.

Судові витрати віднести на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П.Ходаківський