Справа № 161/6429/15-ц Провадження № 22-ц/773/1136/16 Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Категорія: 59 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

секретар Черняк О.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача орган опіки та піклування Луцької міської ради про звернення стягнення на нерухоме майно, отримане в спадщину в рахунок погашення заборгованості спадкодавця, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_6 звернулась до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі № 2-4932/11 від 22.05.2012 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31.07.2012 року, стягнуто в рівних долях з ОСОБА_4 та неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь позивача 30 000 тис. доларів США. Відповідачі в добровільному порядку виконувати рішення суду відмовилися. В межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення від 22.05.2012 року відповідачі частково, в розмірі 239 745,00 гри., розрахувалися. Проте, залишок заборгованості складає: 18 874, 93 доларів США Відповідачі відшкодовувати відмовляються. Після смерті ОСОБА_9 відповідачі отримали у рівних частках наступне нерухоме майно: незавершений будівництвом гараж-бокс, на чотири секції /Б-2/, розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а; незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/, розташований в м. Луцьку, вул. Боженка. 34а; незавершений будівництвом гараж-майстерня /А-1 /, розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а, що підтверджується свідоцтвами про права власності на спадщину за законом, виданими та посвідченими державним нотаріусом першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_10

Просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 ОСОБА_7, ОСОБА_8 18 874, 93 доларів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно : - незавершений будівництвом гараж-бокс на чотири секції /Б-2/, розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а; - незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/ розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а; - незавершений будівництвом гараж-майстерня /А-1/ розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а та примусового продажу з прилюдних торгів.

Заочним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2016 року уточнений позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача орган опіки та піклування Луцької міської ради, про звернення стягнення на нерухоме майно отримане в спадщину в рахунок погашення заборгованості спадкодавця задоволено частково.

Ухвалено в рахунок несплаченого боргу в сумі 18848,03 Доларів США, що стягнутий за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі № 2-4932/11 від 22.05.2012 року, яким стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_4, як спадкоємців після смерті ОСОБА_9, який помер 02 січня 2006 року, на користь ОСОБА_6 сума боргу спадкодавця в розмірі 30 000 доларів США, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить 239 745 грн., по 10 000 доларів США з кожного, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить по 79 915 грн. з кожного, звернути стягнення на нерухоме майно, яке ОСОБА_4 та її неповнолітні діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 отримали в спадок, в рівних частках, після смерті ОСОБА_9, який помер 02 січня 2006 року, а саме :

- незавершений будівництвом гараж-бокс, на чотири секції, розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а - готовністю 88%;

- незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/ розташований в м. Луцьку, вул. Боженка. 34а- готовністю 38% ;

- незавершений будівництвом гараж-майстерня /А-1 / розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а, - готовністю 65%, шляхом примусового продажу з прилюдних торгів.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2016 року в перегляді зазначеного заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим у звязку з тим, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали, представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі по справі, як спадкоємці після смерті ОСОБА_9, які прийняли спадщину, не задовольнили вимоги кредитора позивача по справі шляхом одноразового платежу, а тому порушені права позивача підлягають захисту судом шляхом накладення стягнення на майно, що отримали спадкоємці (відповідачі) після смерті боржника ОСОБА_9, та примусовому його продажу з прилюдних торгів.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи і суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює в нове рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі № 2-4932/11 за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_14 до ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про стягнення боргу спадкодавця від 22.05.2012 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31.07.2012 року, стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 30 000 доларів США, по 10 000 доларів США з кожного, як суму боргу спадкодавця ОСОБА_9Г.(а.с.62-68).

Після смерті ОСОБА_9 на підставі заяв ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8,останні отримали у рівних частках наступне нерухоме майно:

- незавершений будівництвом гараж-бокс, на чотири секції /Б-1/, розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а -готовністю 88% (а.с.111) ;

- незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/ розташований в м. Луцьку, вул. Боженка. 34а- готовністю 38% (а.с. 115);

- незавершений будівництвом гараж-майстерня /А-1 / розташований в м. Луцьку, вул. Боженка, 34а, - готовністю 65% (а.с. 114).

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про права власності на спадщину за законом, виданими та посвідченими державним нотаріусом першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 22.01.2007 року.

Відповідно до ст. 1281 кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред»явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цією статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, які регулюють відносини спадкоємця з кредитором спадкодавця, належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємця, який прийняв спадщину, про стягнення на майно, що було передано спадкоємцю в натурі й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу а також у зазначений строк.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував обставин, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_15 у виконавчому провадженні № 34039078 на даний час вчиняються дії щодо примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 30 000 доларів США, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить 239 745 грн., по 10 000 доларів США з кожного, що в національній валюті становить по 79915 грн. з кожного. Виконавчі дії полягають в оцінці описаного та арештованого майна з метою передачі його на реалізацію, стягненню коштів з рахунків відповідачів, тощо. Так, відповідно до акту опису та арешту майна від 23.12.2013 року було накладено арешт на майно, на яке позивач просив звернути стягнення. Відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 03.03.2016 року на виконання рішення суду було накладено арешт на кошти ОСОБА_4 на суму 500172 грн. Крім того, на виконання даного рішення суду боржником ОСОБА_4 було перераховано 239745 грн. Дані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються матеріалами виконавчого провадження, оглянутого в судовому засіданні колегією суддів.

Таким чином, позивач ОСОБА_6 скористалася своїм правом на захист своїх інтересів, звернувшись до суду з позовом про стягнення боргу, і рішення суду у даній справі від 22.05. 2012 року набрало законної сили та перебуває на виконанні.

Отже, постановленим рішенням про звернення стягнення на майно суд фактично подвоїв суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 та її дітей. За таких обставин, у разі набрання судовим рішенням законної сили, видачі виконавчих листів матиме місце подвійне стягнення одного й того ж боргу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке стало предметом стягнення, а також судом не встановлена вартість майна, на яке звернуто стягнення. Як убачається з оцінки майна станом на липень 2016 року, вартість даного майна становить 1 471 482 грн., що значно перевищує суму заборгованості відповідачів перед позивачем. Дана оцінка міститься також в матеріалах виконавчого провадження, яке не досліджувалося судом першої інстанції.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд не врахував, що позивач ОСОБА_6, не звернулася в шестимісячний строк, передбачений ст. 1281 ЦК України, з вимогою про звернення стягнення на майно. Дана обставина встановлена судовим рішенням від 22.05.2012 року у справі № 2-4932/11, з якого убачається, що суд, задовольняючи вимоги позивача, врахував визнання суми боргу відповідачем ОСОБА_4, а тому не взяв до уваги того факту, що позивачем пропущено строк звернення з зазначеною вимогою.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що через порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2016 року в даній справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача орган опіки та піклування Луцької міської ради про звернення стягнення на нерухоме майно, отримане в спадщину, в рахунок погашення заборгованості спадкодавця відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: