Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Дзержинський районний суд м.Харкова

У складі - головуючого судді Наумової С.М.

Секретаря Токарєвої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,3-я особа Страхова Компанія «Аско- медсервіс» про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок ДТП , стягнення судового збору та за зустрічнім позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа Страхова Компанія «Аско-медсервіс» про стягнення матеріальної шкоди у сумі137715,49 гривень, завданої в наслідок ДТП, стягнення судового збору.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку у розмірі 204880,98 гривень завданого ДТП, та стягнення з неї на користь позивача судового збору у розмірі 2049 гривень. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.11.2014 року о 21 годині 50 хв. На перехресті вул. Чічібабіна. та вул. Р. Ролана сталося зіткнення автомобілів Mersedes держ. № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля VOLKSWAGEN держ. № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, на місці події відносно ОСОБА_2 було складено Адміністративний протокол про порушення ПДР, відносно водія ОСОБА_3 адміністративного протоколу на час виникнення ДТП не складалося, тому позивач вважає, що вина ОСОБА_2 була доведеною.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав. Представник Відповідача з вимогами позову не погодився та заявив зустрічний позов (який в процесі слухання справи уточнив) до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку у розмірі 130829,69 гривень і стягнення з нього судових витрат у розмірі 1308,29 гривень пославшись на те, що 18.05.2015 року судом Дзержинського району міста Харкова було винесено постанову суду згідно якої провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3Т закрити у зв`язку закінченням терміну адміністративного стягнення. При цьому справа про адміністративне правопорушення була закрита відносно ОСОБА_2А,. та і відносно другого учасника події, а саме ОСОБА_3

Представник ОСОБА_2А наголошував, що під час судового розгляду була призначена судова автотехнічна експертиза ( висновок експерта № 182/15 від 16.03.2015 року НДЕКЦ ГУ МВС в Харківській області), після проведення якої судом було встановлено винність обох учасників ДТП, а матеріали проти ОСОБА_3 не стали складати не у зв`язку з його невинуватістю, а у зв`язку із недоцільністю, так як сплив термін притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності згідно ст. 38 КУпАП.

.

Постанова Дзержинського районного суду від 18.05.2015 року ОСОБА_3 була оскаржена до Апеляційного суду Харківської області, де він наполягав на своїй невинуватості.

1.07.2015 року Апеляційний суд Харківської області розглянув апеляційну скаргу, та виніс постанову, згідно якої у задоволенні апеляційної скарги громадянину ОСОБА_3Т було відмовлено.

Згідно тексту постанови апеляційного суду Харківської області від 1.07.2015 року при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Як зазначено у постанові апеляційного суду в матеріалах справи міститься висновок судової та автотехнічної експертизи від 16.03.2015 року, де відповідно до висновку експерта дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як учасників ДТП з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. Апеляційним судом встановлено що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Оскільки відносно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення не складався, то у відношенні його питання притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП суддею Дзержинського суду стосовно ОСОБА_3Т не вирішувалось оскільки сплив строк зазначений у ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1, в подальшому пославшись на рішення Дзержинського районного суду та Апеляційного суду Харківської області по адміністративній справі № 638/21771/14-п, які набрали законної сили визнав частково вину ОСОБА_3 та 16.05.2016 року надав суду змінену позовну заяву, в якій зазначив, оскільки Адміністративний суд не встановлював ступінь провини учасників ДТП то він вважає що ступінь провини водія автомобіля Mercedes держ. № НОМЕР_1 ОСОБА_3 у даному ДТП складає 10%, а ступінь провини ОСОБА_2 90 %, і тому сума компенсації збитків внаслідок ДТП яка підлягає сплаті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 179392,83 гривень, та сума судового збору, що підлягає поверненню складає 2049,00 гривень .

Представник ОСОБА_2 продовжував заперечувати проти зміненого позову, наполягаючи, що ступінь провини водія автомобіля Mersedes держ. № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 складає 95%, а грошові кошти в виді компенсації збитків він отримав від страхової компанії.

За клопотанням сторін судом були витребувані матеріали адміністративної справи № 638/21771/14-п, В судовому засіданні матеріали були вивчені судом, та заслухані позиції представників сторін.

Третя особа про місце і час розгляду була повідомлена належним чином, але до судового засідання не зявилась. Третя особа надала пояснення від 29.09.2016 року у яких було зазначено, що 26.11.2014 року відбулося ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу Merсedes держ. № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 страховиком якого згідно полісу страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ 1369365 від 04.07.2014 року було ПРАТ «СК «АСКО-Медсервіс».

09.12.2014 року на адресу ПРАТ «СК «АСКО-Медсервіс» надійшло повідомлення про подію з транспортним засобом (вх.115/12 від 09.12.2014 р.) за підписом ОСОБА_2

17.12.2015 року на адресу ПРАТ «СК «АСКО-Медсервіс» надійшла заява ( вх. 210/12 від 17.12.2015 року) на виплату страхового відшкодування за обовязковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за підписом ОСОБА_2

Рішенням № 35/01 від 20.01.2016 року ПРАТ «СК «АСКО-Медсервіс» заявнику (ОСОБА_2А.) було повідомленопро відмову у здійсненні страхового відшкодування через сплив строку передбаченогоп.п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До пояснень були надані означені документи та заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін ,дослідивши їх доводи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно достатті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно достатті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини 1статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як встановлено під час судового розгляду, 26.11.2014 року о 21 годині 50 хв. на перехресті вул. Чічібабіна. та вул. Р. Ролана сталося зіткнення автомобілів Mercedes держ. № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля VOLKSWAGEN держ. № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені обидва автомобілі, а саме автомобіль Mercedes держ. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1, за кермом якого під час ДТП перебував ОСОБА_3 та автомобіль VOLKSWAGEN держ. № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, яка була за кремом.

18.05.2015 року судом Дзержинського району міста Харкова було винесено постанову суду згідно якої провадження по справі про адміністративне правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3Т закрити у зв`язку закінченням терміну адміністративного стягнення.

1.07.2015 року своєю постановою Апеляційний суд Харківської області залишив цю постанову без змін.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку експерта № 182/15 від 16.03.2015 року НДЕКЦ ГУ МВС в Харківській області що міститься в матеріалах адміністративної справи № 638/21771/14-п:

1.В даній дорожній обстановці водій автомобіля ОСОБА_2 повинна була діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 16.11, дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля Mercedes ОСОБА_3 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України

2.Технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля VW ОСОБА_2 визначалася виконанням вимог п.п. 10.1, 16.11,дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було будь-яких технічних перешкод.

3.В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

4.У діях водія ОСОБА_2 є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 16.11, дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному звязку з подією, що відбулася.

5.У діях водіяавтомобіля Mercedes ОСОБА_3 є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному звязку з подією, що відбулася.

6.Дії водія автомобіля VW ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.11,дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України.

7.Технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля VW ОСОБА_2 визначалася виконанням вимог п.п. 10.1, 16.11,дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було будь-яких технічних перешкод.

8.Дії водіяавтомобіля Mercedes ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 10.1,12.3 Правил дорожнього руху України.

9.Водійавтомобіля Mercedes ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню виконанням вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови № 4 від 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного);

При змішаній формі вини ступінь вини кожного із володільців транспортних засобів суд визначає самостійно з урахуванням тяжкості допущених порушень Правил дорожнього руху, інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Самостійного способу захисту порушеного права як визначення ступеню вини без вирішення питання про право на відшкодування шкоди цивільним законодавством не передбачено.

Виходячи з того, що обидва учасники допустили досить суттєві порушення Правил дорожнього руху, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме між винними діями автомобілів Mersedes держ. № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля VOLKSWAGEN держ. № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, існує прямий причинно-наслідковий зв'язок і ступінь вини кожного з учасників ДТП по 50 %, при цьому шкода, що підлягає відшкодуванню у відповідності винних дій водіїв даних автомобілів, складає також по 50% кожному із учасників ДТП.

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб відповідно до звіту № 355/12/2014-01 від 5.12.2014 року власникові MERCEDEC BENZ GL350CDI, держномер АХ 0007ВР ОСОБА_1 в результаті його пошкодження при ДТП з врахуванням втрати товарної вартості складає 254880,98 гривень.

ОСОБА_1, скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортним засобів», подав відповідну заяву до страхової компанії «Просто страхування», де була застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_2 поліс обов`язкового страхування АІ № 6775410 з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану ОСОБА_2, та отримав її у розмірі 50 000 гривень

З урахування 50% ступіню вини водія MERCEDEC BENZ GL350CDI, держномер АХ 0007ВР, та отриманих ОСОБА_1 виплат від страхової компанії «Просто страхування» у розмірі 50 000 гривень, остаточна сума збитків , що підлягають виплаті складає 77 440,5 гривень.

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб відповідно до звіту № 95/2015 від 12.12.2015 року власникові VOLKSWAGEN NEW BEETLE, держномер АХ 2424 СО в результаті його пошкодження при ДТП складає: 137715,47 грн. (сто тридцять сім тисяч сімсот п'ятнадцять грн. 47 коп.) При цьому у звіті зазначено, що пошкоджений транспортний засіб може бути відновлено але вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження.

Відповідно до п. 15. Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому суд не погоджується з вимогами представника ОСОБА_1 про врахування залишкової вартості пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN NEW BEETLE, оскільки згідно п.15 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 1.03.2013 року це не передбачено.

Враховуючи 50% ступінь вини водія автомобіля VOLKSWAGEN держ. № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, та відсутність страхових виплат від команії «АСКО-медсервіс» остаточна сума виплат нанесених їй збитків складає 68857,75 гривень.

Стосовно страхових виплат страхової компанії «АСКО-Медсервіс» , де була застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

За ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Транспортний засіб Mercedes держ. № НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_1 на правах власності.

Цивільна відповідності власника Mercedes держ. № НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідно до страхового полісу АІ 1369365 була застрахована страховою компанією «АСКО-Медсервіс».

Позивачем ОСОБА_1 надано суду копію письмового підтвердження надання страховику «АСКО-Медсервіс», з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, однак відповідно до матеріалів наданих суду третьою особою, від 29.09.2016 року та відповіді на адвокатский запит від 12.10.2016 року ПРАТ «СК «АСКО-Медсервіс» громадянин ОСОБА_1Т з письмовим підтвердженням до ПРАТ «СК «АСКО-Медсервіс» не звертався.

Згідно повідомлення третьої особи 17.12.2015 року ОСОБА_2 звернулась до ПРАТ «СК «АСКО-Медсервіс» надійшла заява ( вх. 210/12 від 17.12.2015 року) із заявою на виплату страхового відшкодування за обовязковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

ОСОБА_2 надала суду копію повідомлення встановленого зразка із повідомленням про подію з транспортним засобом, але їй було відмовлено у прийнятті заяви про відшкодування у зв`язку з відсутністю адмінматеріалів проти ОСОБА_1 і відсутності його ( ОСОБА_1Т.) звернення до страхової компанії на час подання заяви.

Згідно ч.3 та ч. 4 п. 16. Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду письмового підтвердження надання страховику «АСКО-медсервіс», з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка.

Факт звернення відповідачки був підтверджений третьою особою у відповіді від 29.09.2016 року про те , що 09.12.2014 року на адресу ПРАТ «СК «АСКО-МЕДСЕРВІС» про подію з транспортним засобом ( вх. 115/12 від 09.12.2014 року) за підписом ОСОБА_2 і була надана копія її повідомлення. Про що свідчить відповідь страхової компанії АСКО «Медсервіс» № 05/10 від 12.10.2016 року.

Також суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно матеріалів справи доведено, що позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 страхового відшкодування не отримувала, оскільки рішенням № 35/01 від 20.01.2016 року ПРАТ «СК «АСКО-Медсервіс» заявнику (ОСОБА_2А.) було відмовлено.

Відповідно до вимог частини 1статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1Т до ОСОБА_2А про стягнення матеріального збитку завданого ДТП, та стягнення з неї на користь позивача судового збору , та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку завданого ДТП і стягнення з нього судових витрат підлягають задоволенню частково,а саме :

Суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за нанесений матеріальний збиток у розмірі 77 440,5 грн( це збиток в результаті пошкодження автомобіля при ДТП з урахуванням втрати товарної вартості складає 254880,98 гривень 50% від суми збитку складає 127440,49 гривень, отримане страхове відшкодування 50 000 гривень). та витрати по сплаті судового збору у розмірі 774,4 грн. В іншій частині позову відмовляє.

Суд стягує з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 грошові кошти за нанесений матеріальний збиток у розмірі 68857,75 ( збиток в результаті пошкодження автомобіля при ДТП складає 137715,47 гривень 50% від суми збитку. Страхове відшкодування відсутнє. Залишкова вартість пошкодженого автомобіля не враховується.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 688,57 гривень В іншій частині позову відмовляє.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217-218 Цивільного процесуального кодексу України та ст. ст.1166,1187,1191, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги громадянина ОСОБА_1Т до громадянки ОСОБА_2А про стягнення матеріального збитку у розмірі завданого ДТП, та стягнення з неї на користь позивача судового збору задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за нанесений матеріальний збиток у розмірі 77 440,5 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 774,4 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку внаслідок ДТП і стягнення з нього судових витрат - задовільнити частково:

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за нанесений матеріальний збиток у розмірі 68857,75

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 688,57 грнивень

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.М. Наумова.