Справа № 164/1217/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 січня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді Невара О.В.,
при секретарі Костюк Л.М.,
з участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „МЖК-1" про стягнення грошової компенсації за не використану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТзОВ „МЖК-1" про стягнення грошової компенсації за не використану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку. Свої вимоги обґрунтував тим, що він з 15.11.2005 року по 17.07.2008 року працював у відповідача стропальником 4 розряду. Був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні позивачу не була нарахована та виплачена компенсація за не використані дні відпустки за період з 15.11.2005 року по 17.07.2008 року. Відповідач відмовився виплачувати позивачу вказані кошти, мотивуючи це відсутністю необхідних коштів. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТзОВ „МЖК-1" грошову компенсацію за не використану відпустку за період з 15.11.2005 року по 17.07.2008 року без утримання податків та інших обов'язкових платежів, а також середній заробіток за період затримки розрахунку.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги зменшив, просив стягнути з ТзОВ „МЖК-1" 5308 гривень 16 копійок грошової компенсації за не використану відпустку без утримання податків та інших обов'язкових платежів.
Представник відповідача - ТзОВ „МЖК-1" на виклик в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку ТзОВ „МЖК-1" завчасно повідомлялося судом про час та місце слухання справи судовою повісткою, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про одержання судової повістки.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду справи у відсутності представника відповідача - ТзОВ „МЖК-1", в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності вказаного представника відповідача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України „Про відпустки" порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв'язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину -
інваліда з дитинства підгрупи А I групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 вказаного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно п. 6 постанови ПВС України № 13 від 24.12.1999 року „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 15.11.2005 року був зарахований у ТзОВ „МЖК-1" стропальником 4 розряду. 17.07.2008 року позивач був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні ОСОБА_1 не була виплачена компенсація за 64 дні не використаної відпустки. Неодноразові звернення позивача щодо виплати йому вказаних коштів відповідачем були проігноровані. Вирішити спір в позасудовому порядку не виявилось можливим, в зв'язку з чим позивач змушений був за захистом своїх прав звернутися до суду. Зазначені обставини підтвердив позивач в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених в судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, довідки ТзОВ „МЖК-1" про середню заробітну плату, розрахунку компенсації за 64 календарні дні відпустки, витягу з наказу № 70 від 15.11.2005 року, витягу з наказу № 46-П від 15.07.2008 року.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що відповідно ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також представити суду докази у підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача - ТзОВ „МЖК-1" підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 5308 гривень 16 копійок грошової компенсації за не використану відпустку без утримання податків та інших обов'язкових платежів.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212-215, 224, 367 ЦПК України, ст.ст. 47, 74-75, 79, 83, 116, 233 КЗпП України, Законом України „Про відпустки", суд, -
Позов задовольнити частково.
Рішення в частині стягнення коштів на суму 2297 (дві тисячі двісті дев'яносто сім) гривень 93 копійки у межах суми платежу за один місяцьпідлягає до негайного виконання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „МЖК-1" (м. Київ, вул. А. Ахматової, 7/15, оф. 104-А, р/р 1626 в АТ „Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) на рахунок УДКСУ у Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок отримувача 0287, код отримувача 37950857, код банку отримувача 803014, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинській області, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Маневицьким районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: