Справа № 758/3155/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського Б.А. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, боржник: ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з вищезазначеним поданням мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 47733469 по виконанню виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва №758/3155/13-ц від 06.05.2015 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 2 189 926,00 грн.

Посилається на те, що державним виконавцем було вжито ряд заходів примусового виконання рішень, однак до цього часу боржник не відреагував на жодне повідомлення та жодну вимогу державного виконавця, що свідчить про пряме ухилення від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст.. 217, 373, 377-1 ЦПК України, ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» звертається з даним поданням до суду та просить винести рішення, яким обмежити ОСОБА_4 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Подільського районного суду м. Києва №758/3155/13-ц від 06.05.2015 року.

Державний виконавець в судовому засіданні підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обгрунтуваши поясненнями просить суд задовольнити подання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві дійсно перебуває виконавче провадження № 47733469 з виконання виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва №758/3155/13-ц від 06.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 2 189 926,00 грн.

Стаття 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк до 12.06.2015 року на самостійне виконання рішення суду.

31.08.2015 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме двох транспортних засобів, яку направлено сторонам виконавчого провадження до відома та до УДАІ УМВД у м. Києві до виконання.

06.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

06.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

03.12.2015 року державним виконавцем сторонам було направлено виклик до ДВС на 16.12.2015 року, на який боржник до відділу не з'явився та не надав будь-яких документів, що підтверджували б неможливість явки до державного виконавця.

21.12.2015 року державним виконавцем повторно направлено виклик до ДВС на 28.12.2015 року, на який боржник знову до відділу не з'явився та не надав будь-яких документів, що підтверджували б неможливість явки до державного виконавця.

22.12.2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою місця проживання боржника: АДРЕСА_1, в ході якого складено акт про те, що за даною адресою ОСОБА_2 не проживає, доступу до житлового приміщення не надано і матері боржника було залишено виклик до державного виконавця на 28.12.2015 року.

28.12.2015 року державним виконавцем повторно було здійснено вихід за адресою місця проживання боржника, а саме: м. Київ. АДРЕСА_2 в ході якого було складено акт про те, що за даною адресою ОСОБА_2 відсутній, доступу до житлового приміщення не надано і матері боржника було роз'яснено, що в разі неявки ОСОБА_2 на прийом до державного виконавця на 15-00 год. 30.12.2015 року, державним виконавцем буде підготовлено та направлено подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

З викладеного вбачається, що державним виконавцем під час виконання виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва № 758/3155/13-ц від 06.05.2015 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 2 189 926,00 грн. було вжито цілий ряд заходів примусового виконання вказаного виконавчого листа, визначених ЗУ «Про виконавче провадження», які позитивного результату не дали. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року по цивільній справі № 758/3155/13-ц до цього часу залишається не виконаним.

Стаття 124 Конституції України визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що законодавцем в чинному законодавстві України надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням (п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України).

З системного аналізу вказаних норм ЗУ «Про виконавче провадження» та ЦПК України в сукупності з іншими їх нормами та нормами іншого чинного законодавства України можна зробити висновок, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, є крайнім заходом забезпечення виконання судового рішення і може бути застосований лише в тому випадку, коли державним виконавцем вичерпано всі можливі заходи примусового виконання рішень.

Судом достовірно встановлено та об'єктивно підтверджується наданими державним виконавцем матеріалами, якими він обґрунтовує доводи свого подання, що ним вичерпано всі можливі заходи примусового виконання рішень, визначені ЗУ «Про виконавче провадження», однак боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань за виконавчим листом Подільського районного суду м. Києва №758/3155/13-ц від 06.05.2015 року та не виконує рішення суду.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги державного виконавця знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 27 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, в праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання ним зобов'язань покладених на нього виконавчим листом Подільського районного суду м. Києва №758/3155/13-ц від 06.05.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко