Справа № 513/486/15-ц
Провадження № 2/513/14/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Антонюк Н.П., за участю: позивача ОСОБА_1, його представників: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним та визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що не мають право на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2015 року позивач звернувся до суду до відповідачів про визнання заповіту недійсним та визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що не мають право на спадкування. Позов обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_7, яка на час смерті проживала в селі Старосілля Саратьского району, Одеської області.

Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок, що розташовані на території Старосільської ради Саратського району Одеської області.

У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкодавцем було складено заповіт на користь відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_8 Заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області 01.08.2014 року та зареєстровано за реєстровим №317.

Позивач зазначив, що при складанні заповіту волевиявлення його матері не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, тому просив визнати складений покійною матір'ю заповіт недійсним з підстав, що в останні роки мати неодноразово заявляла, що все її майно після смерті залишиться йому; мати була неписьменною, жодної мови, крім молдавської не знала і скласти заповіт самостійно не могла; через захворювання печінки в останні місяці перед смертю мати була лежачою, пересуватися самостійно та вчиняти будь-які дії не могла.

Крім того, в останні місяці перед смертю між матір'ю та відповідачами були сварки щодо спадкового майна. Знаючи, що мати залишає своє майно йому, відповідачі всіляко намагалися перешкоджати цьому, чинили на матір психічний та фізичний вплив, який виражався в її залякуванні, нанесенні побоїв, чим перешкоджали її вільному волевиявленню.

Під час розгляду справи, позивач та його представники позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі.

У даному судовому засіданні позивач та його представники просили визнати заповіт недійсним з тих підстав, що в заповіті відсутній час його складання, не зазначене місце складання, при складанні заповіту не був запрошений перекладач. Крім того, заповіт було складено секретарем виконавчого комітету Старосільської сільської ради не в приміщенні сільської ради, а за місцем проживання його матері. Підпис у заповіті та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій поставлений напевно не його матір'ю. Також, в нього є сумнів щодо проведення реєстрації заповіту, оскільки реєстр має підчистки. Сам реєстр прошнурований, скріплений печаткою, але не зазначено дату його скріплення.

Відповідачі під час розгляду справи позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, пояснивши, що покійна ОСОБА_7 до дня смерті проживала в своєму будинку разом з онукою ОСОБА_6, дочка ОСОБА_5 приїздила в гості як мала можливість. Скласти заповіт на їх користь була воля покійної. Жодних протиправних дій щодо покійної до складання заповіту не вчиняли, фізичне та психічне насильство не застосовували. 01 серпня 2014 року, на прохання баби знайомий повіз ОСОБА_7 до сільської ради для складання заповіту. Пояснення позивача та представника в частині того, що покійна була неписьменною, не розуміла іншої мови, крім молдавської вважають неправдивими, баба читала і писала. До дня своєї смерті покійна була при своєму розумі, могла розуміти свої дії.

У даному судовому засіданні представник відповідачів заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у його задоволення за відсутності жодного належного та допустимого доказу того, що заповіт ОСОБА_7 не відповідав її волевиявленню, складений під фізичним та психічним примусом. Залишити своє майно відповідачам була остання воля спадкодавця, яка була висловлена нею у даному заповіті. Вважає безпідставними та незаконними вимоги позивача про визнання заповіту недійсним з тих підстав, що його мати була неписьменною, не знала жодної мови, крім молдавської, не підписувала заповіт, оскільки під час розгляду справи незаінтересовані свідки підтвердили, що ОСОБА_7 писала і читала. Також, представник просила відмовити у задоволенні вимоги позивача про усунення відповідачів від права на спадкування на підставі ч.2 ст. 1224 ЦК України, оскільки така вимога є незаконною, належних доказів, які б підтвердили факт умисного перешкоджання ОСОБА_7 скласти заповіт на корить позивача або внесення змін у складений заповіт позивачем не надано.

Свідок Стогній О.П. - лікар терапевт пояснила суду, що покійна ОСОБА_7 була мешканкою Саратського району, декілька разів вона перебувала на лікуванні в Саратській районній лікарні з приводу захворювання печінки. Останній раз ОСОБА_7 проходила лікування у червні-липні 2014 року. Хвору до лікарні привезла відповідач ОСОБА_6 Під час госпіталізації будь-яких тілесних ушкоджень, або слідів насильства у хворої виявлено не було. Покійна розуміла свій стан, розказувала про свої відчуття, усвідомлювала свої дії. По території відділення та лікарні пересувалась сама. Під час розмов спілкувались російською мовою. В липні 2014 року ОСОБА_7 була виписана з лікарні у задовільному стані.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що більш двадцяти років працювала у Тарутинській районній лікарні, є знайомою позивача. Покійна ОСОБА_7 проходила лікування в Тарутинській лікарні, перебувала у відділенні, де вона працювала. Мати позивача спілкувалась молдавською мовою, інші мови не розуміла, писати не вміла, замість розпису ставила у документах знак « крестик».

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що є мешканцем с. Старосілля Саратського району. По вулиці Суворова у селі Старосілля, де проживає він мешкала мати позивача разом з онукою ОСОБА_6 Під час коли він приїздив із заробіток та проходив біля будинку ОСОБА_7 чув сварки між покійною та ОСОБА_6, також сварки були між бабою та старшою дочкою відповідача ОСОБА_6 Крім того, зі слів дружини дізнався, що відповідач ОСОБА_6 сварила покійну бабу через виклик медсестри до хворого правнука за відсутності матері дитини. 01 серпня 2014 року у дворі покійної бачив голову Старосільської сільської ради. На його думку, голова сільської ради приїздив до ОСОБА_7 з приводу складення заповіту.

Свідок Топчий Є.І. пояснила суду, що є секретарем Старосільської сільської ради, на території якої до дня смерті проживала ОСОБА_7. Наприкінці липня 2014 року голова сільської ради повідомив їй, що ОСОБА_7 бажає скласти заповіт. 01 серпня 2014 року мешканець села Старосілля ОСОБА_13 привіз ОСОБА_7 до сільської ради для складання заповіту. Покійна повідомила їй, що бажає скласти заповіт та зробила розпорядження, яким заповіла житловий будинок та присадибну ділянку дочці ОСОБА_5, а дві земельні ділянки заповіла онучці ОСОБА_6 При складанні заповіту ОСОБА_7 була спокійною, будь-яких скарг щодо відповідачів не висловлювала. Про, те що вона не розуміє мови , якою складено заповіт та запрошення перекладача, спадкодавець не говорила.

Заслухавши позивача, його представників, відповідачів, представника, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 1233, 1235, 1247, 1251, 1257 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповіт може бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Старосілля Саратського району померла ОСОБА_7 (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_6 є онукою, про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 7,67,68).

За життя, 01 серпня 2014 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла належне їй нерухоме майно дочці ОСОБА_5 та онучці ОСОБА_6 Заповіт посвідчений секретарем Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України 11.11.2011 року № 3306/5, Законом України «Про нотаріат». На день смерті спадкодавця заповіт є чинним, зареєстрований у спадковому реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 01 серпня 2014 року під номером 317 (а.с.59,61), аркуши 17-19 дослідженого реєстру для реєстрації нотаріальних дій Старосільської сільської ради 2014-2015 рік.

Після смерті спадкодавця, 12 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за законом, 17 грудня 2014 року заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 подали спадкоємці за заповітом ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.53-55).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу, а згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на невідповідність волі матері заповідати все своє майно відповідачам, складання заповіту під впливом фізичного та психічного насильства належними та допустимими доказами не підтверджено, тому такі доводи позивача є безпідставними. Натомість ОСОБА_7 на час складання заповіту на обліку у лікаря-психіатра, лікаря нарколога не перебувала (а.с.32,33), будь-яких звернень ОСОБА_7 про застосування до неї насильства не встановлено. Під час судового розгляду не доведено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі.

Пояснення свідка ОСОБА_11 в частині того, що він чув сварки між спадкодавцем ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_6, її дочкою, суд не може прийняти як належний доказ на підтвердження того, що оспорюваний заповіт було складено під впливом насильства.

Твердження свідка ОСОБА_14 в частині того, що спадкодавець ОСОБА_7 була не письменною та не знала жодної мови, крім молдавської суд вважає необґрунтованими, її твердження спростовуються поясненнями лікаря Стогній О.П., секретарем сільської ради Топчий Є.І.

Вимога позивача про визнання заповіту недійсним через відсутність у тексті оспорюваного заповіту відмітки, що він зроблений у приміщенні Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області, відсутність часу його складання не підлягає задоволенню, оскільки не зазначення у тексті заповіту місця та часу його складення не впливає на вільне волевиявлення заповідача.

Вимога позивача про усунення відповідачів від права на спадкування на підставі ч.2 ст. 1224 ЦК України не підлягає задоволенню, оскільки під час судового розгляду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_15, ОСОБА_6 умисно перешкоджали покійній ОСОБА_7 скласти заповіт, внести до нього зміни чи скасувати суду не надано.

Керуючись ст.ст. 3-8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 1224, 1233,1234, 1257 ЦК України, Законом України "Про нотаріат", суд

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області 01 серпня 2014 року за реєстровим номером триста сімнадцять недійсним та визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що не мають право на спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Саратський районний суд Одеської області, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. Я. Кожокар