ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9263/16
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

"27" грудня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя.

Згідно з вимогам п.п.3,5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Разом з тим, позовна заяви в якій містяться вимоги майнового характеру в порушення вимог ст. 119 ЦПК України не містить ціни позову. Ціна позову повинна визначатися, виходячи із дійсної вартості зазначеного майна. Однак в позовній заяві відсутні посилання на вартість спірного майна та докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна (відсутні висновки (звіти) про оцінку майна).

За викладених обставин позивач має зазначити дійсну вартість майна, з наданням доказів на підтвердження дійсної вартості та сплатити судовий збір з розрахунку, визначеного відповідно до ст.4 ч.1 п.1 Законом України «Про судовий збір».

Згідно роз'яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

У порушення зазначених вимог закону, у позовній заяві не викладені обставини, на яких ґрунтуються зазначена вимоги позивача та не вказані докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» зі змінами та доповненнями від 01.09.2015 р. встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як встановлено судом, зарахування судового збору у сумі 1100,00 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно наданої позивачем квитанції №0.0.674597087.1 від 21.12.2016 року, не відбулось.

Недотримання таких вимог, щодо оформлення платіжного документу, та відсутність підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, не може бути належним доказом, що підтверджує сплату судового збору в установленому порядку, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу необхідно надати докази, що підтверджують зарахування коштів по сплаті судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 121 ЦПК України вважаю необхідним залишити заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.119,121 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним копії ухвали та попередити, що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комаревцева Л.В.