Провадження № 2/127/4668/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Боднар В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та повідомила, що 16 березня 2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 69902,00 грн., як позику, та зобов'язувалася повернути її в розмірах та строки, визначені договором. Строк позики закінчується 16 червня 2016 року. Однак, відповідач кошти не повернула, борг не повернутий і на день звернення до суду. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за договором позики в розмірі 69902,00 грн. та судові витрати. Надалі позивач збільшила позовні вимоги та просила також відповідно до п.5.1. договору стягнути з відповідача штраф в розмірі 6990,02 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням їх збільшення підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 16 березня 2016 рокуу між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений 16 березня 2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Парфенюк А.В., зареєстрований в реєстрі за №680. Відповідно до вказаного договору відповідач отримала грошові кошти в сумі 69902,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача від 16 березня 2016 року. Відповідач брала на себе зобов'язання повернути позику у визначений цим договором строк: до 16 квітня 2016 року - 5337,00 грн., до 16 травня 2016 року - 5377,00 грн. та до 16 червня 2016 року - 59 148, 00 грн. Строк позики закінчується 16 червня 2016 року. Відповідно до п.5.1. договору в разі прострочення платежу позичальник зобов'язується сплатити штраф у розмірі 10% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, починаючи із третього дня, від дати визначеної в п.4.1.

Відповідач кошти не повернула, борг не повернутий і на день ухвалення рішення.

Ці обставини встановлені в судовому засіданні та визнаються сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо договором не встановлення строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлене договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, сума неповернутої позики становить 69902 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення штрафних санкцій, то суд звертає увагу, що відповідно до п.5.1. договору у разі прострочення платежу позичальник зобов'язується сплатити штраф у розмірі 10% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, починаючи із третього дня, від дати визначеної в п.4.1.

Позичальник не повернула суму боргу, тому заявлений позивачем штраф в розмірі 6990,20 грн. відповідає умовам договору, є обґрунтованим та підлягає до стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як звернення фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 16.03.2016 року в сумі 69902,00 грн. ( шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дві гривні), штраф в розмірі 6990,20 грн. (шість тисяч дев'ятсот дев'яносто гривень 20 коп.), а всього 76 592,20 грн. ( сімдесят шість тисяч п'ятсот дев'яносто дві гривні 20 коп.), а також 1250,22 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: