Провадження № 2/761/7363/2016
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2016 року Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової Валентини Михайлівни, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» про встановлення фактів та визнання протиправними дій і документів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: встановити факт, що на момент укладення договору іпотеки між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» і ОСОБА_3 вона не надавала жодної нотаріально оформленої згоди на передання в іпотеку квартири АДРЕСА_1, для забезпечення його зобов'язань за кредитним договором; встановити факт, що заява ОСОБА_1 не є належним чином нотаріально оформленою згодою на передання в іпотеку квартири; встановити факт, що при вчиненні нотаріальної дії щодо засвідчення підпису на її заяві нотаріус не роз'ясняла їй умови та розмір кредитних зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором; визнати нечинною та протиправною нотаріальну дію нотаріуса щодо засвідчення підпису на заяві ОСОБА_1; визнати недійсним, в частині зазначення відомостей про згоду ОСОБА_1 на передання в іпотеку квартири для забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч.3 ст.15 ЦПК України, суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав ( ч.1 ст.234 ЦПК України ).

Згідно ч. 1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.256 ЦПК України).

Згідно п.1) ч.1 ст. 258 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем не обґрунтовано звернення до суду саме в порядку позовного провадження.

Крім того, відповідно до п.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи про сплату судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Разом із тим, згідно роз'яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Так, відповідно до п.п. 1,2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду фізичною особою, не майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.). Однак позивачем до позовної заяви долучений доказ про сплату судового збору на суму 1 102,42 грн. замість 2 756,00 грн. (5 х 551,20 грн.)

Оскільки позивачем не дотримані вищенаведені положення ст.119 ЦПК України, позовна заява має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникові строку для уточнення наведених питань та усунення недоліків заяви.

Керуючись ст.ст.119, 120 та ч. 1 ст.121 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової Валентини Михайлівни, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» про встановлення фактів та визнання протиправними дій і документів - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали та попередити що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Притула Н.Г.