АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5247/16 Справа № 203/232/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.,

за участі секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради та апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, ОСОБА_3 посилалася на те, що з 03 вересня 2012 року вона працювала у КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на посаді головного економіста. Наказом №12-к від 17 грудня 2015 року її було звільнено з займаної посади з підстав передбачених ст.38 КЗпП України. Наказом №15-к від 18 грудня 2015 року внесено зміни до наказу №12-к від 17 грудня 2015 року та зазначено, що ОСОБА_3, головного економіста, звільнено за згодою сторін на підставі заяви про звільнення від 01 грудня 2015 року за ст. 36 КЗпП України. Звільнення її із займаної посади головного економіста вважає незаконним та таким, що порушує її права, тому просила наказ №12-к від 17 грудня 2015 року КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради «Про звільнення ОСОБА_3.» та наказ №15-к від 18 грудня 2015 року «Про внесення змін до наказу» визнати незаконними та скасувати, поновити з 17 грудня 2015 року її на посаді головного економіста КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, стягнути з КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути з КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на її користь моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконними наказ №12-к від 17 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади головного економіста на підставі ст.38 КЗпП України та наказ №15-к від 18 грудня 2015 року про внесення змін до наказу №12-к від 17 грудня 2015 року в частині підстав звільнення на ст.36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного економіста Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Стягнуто з КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 18 964 грн. 12 коп. В іншій частині позовних вимог відмовленою. Вирішено питання щодо судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення позивача ОСОБА_3 на роботі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про виправлення арифметичної помилки в рішенні суду від 28 квітня 2016 року відмовлено (а.с.69).

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року поновлено ОСОБА_3 на посаді головного економіста Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради з 17 грудня 2015 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 18 964 грн. 12 коп. в межах суми платежу за один місяць (а.с.85, 86).

В апеляційній скарзі КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради просять рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року скасувати частково в частині визнання незаконними наказу №12-к від 17 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади головного економіста на підстав ст.38 КЗпП України та наказу №15-к від 18 грудня 2015 року про внесення змін до наказу №12-к від 17 грудня 2015 року в частині підстав звільнення на ст.36 КЗпП України, та стягнення 18 964 грн. 12 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року, ухвалити в цій частині нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконними наказу №12-к від 17 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади головного економіста на підстав ст.38 КЗпП України та наказу №15-к від 18 грудня 2015 року про внесення змін до наказу №12-к від 17 грудня 2015 року в частині підстав звільнення на ст.36 КЗпП України, та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 18 964 грн. 12 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 просить рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року в частині розміру, стягнутого з КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, збільшити розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року з 18 964 грн. 12 коп. до 21 145 грн. 51 коп., посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3, відповідно до наказу

№28-к від 03 вересня 2012 року була прийнята на роботу до КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на посаду головного економіста (а.с. 4).

01 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до в.о. директора КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради із завою про звільнення з 01 грудня 2015 року за згодою сторін (а.с.14).

Наказом №12-к від 17 грудня 2015 року ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади головного економіста КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, з підстав передбачених ст. 38 КЗпП України (а.с.4, 6).

Наказом №15-к від 18 грудня 2015 року внесено зміни до наказу №12-к від 17 грудня 2015 року та зазначено, що ОСОБА_3, головного економіста, звільнено за згодою сторін на підставі заяви про звільнення від 01 грудня 2015 року, за ст. 36 КЗпП України (а.с.15).

Таким чином, підставою для звільнення ОСОБА_3 стала її заява про звільнення за згодою сторін від 01 грудня 2015 року (а.с.14).

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом позивач ОСОБА_3 після 01 грудня 2015 року продовжувала виконувати трудові обов'язки до моменту її звільнення, тобто до 17 грудня 2015 року.

Звернувшись до суду із вищевказаними позовними вимогами позивач ОСОБА_3 посилалася на те, що її звільнення із займаної посади головного економіста в КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради 17 грудня 2015 року є незаконним та таким, що порушує її права, у зв'язку з чим просила задовольнити її позовні вимоги (а.с.1-3, 33, 40, 41).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково суд першої інстанції посилався на їх обґрунтованість та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд посилався на те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року у розмірі 18 964 грн. 12 коп., однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

В п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

З матеріалів справи вбачається позивач ОСОБА_3 відповідно до наказу

№28-к від 03 вересня 2012 року була прийнята на роботу до КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на посаду головного економіста (а.с. 4).

01 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до в.о. директора КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради із завою про своє звільнення з 01 грудня 2015 року за згодою сторін (а.с.14). Вказана заява була зареєстрована відповідачем 19 листопада 2015 року.

Наказом №12-к від 17 грудня 2015 року ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади головного економіста КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, з підстав передбаченої ст. 38 КЗпП України (а.с.4, 6).

Наказом №15-к від 18 грудня 2015 року внесено зміни до наказу №12-к від 17 грудня 2015 року та зазначено, що ОСОБА_3, головного економіста, звільнено за згодою сторін на підставі заяви про звільнення від 01 грудня 2015 року, за ст. 36 КЗпП України (а.с.15).

Таким чином, підставою для звільнення ОСОБА_3 стала її заява про звільнення за згодою сторін з 01 грудня 2015 року (а.с.14).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 після 01 грудня 2015 року звільнена не була та продовжувала виконувати трудові обов'язки

до моменту її звільнення, тобто до 17 грудня 2015 року.

Доказів про наявність заяви позивача про звільнення її за згодою сторін з 17 грудня 2015 року матеріали справи не містять, а також в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що відповідач заперечував проти звільнення позивача з 01 грудня 2015 року за згодою сторін.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 в частині визнання незаконними наказу №12-к від 17 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади головного економіста на підставі ст.38 КЗпП України та наказу №15-к від 18 грудня 2015 року про внесення змін до наказу №12-к від 17 грудня 2015 року в частині підстав звільнення на ст.36 КЗпП України, а також дійшов правильного висновку про поновлення ОСОБА_3 на посаді головного економіста КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради з 17 грудня 2015 року.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток позивача визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 з подальшими змінами.

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу позивача обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення його з роботи.

З матеріалів справи вбачається згідно довідки про середню заробітну плату відповідача, заробіток ОСОБА_3 за жовтень 2015 року складає 2 923 грн. 38 коп., за листопад 2015 року складає 7 055 грн. 52 коп., всього 9 978 грн. 90 коп., а тому середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_3 становить 237 грн. 59 коп. (9978,90:42 робочих днів).

За період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року час вимушеного прогулу позивача становить 89 робочих днів, а тому на користь ОСОБА_3 з КП Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21 145 грн. 51 коп. (вказана сума визначена без утримання податку й інших обов'язкових платежів).

Доводи апеляційної скарги КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради стосовно того, що наявність заяви позивача про звільнення її за згодою сторін зі вказаної у заяві дати не свідчить про згоду відповідача на таке звільнення є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради підлягає відхиленню, апеляційна скарга ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 підлягає задоволенню, рішення суду частковому скасуванню в частині стягнення з КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 18 964 грн. 12 коп., з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 21 145 грн. 51 коп., а також підлягає скасуванню додаткове рішення суду від 07 червня 2016 року в частині визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 18 964 грн. 12 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди скасувати частково в частині стягнення з Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 18 964 грн. 12 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 21 145 грн. 51 коп. (сума визначена без утримання податку й інших обов'язкових платежів).

В іншій частині рішення суду від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року скасувати частково в частині визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 грудня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 18 964 грн. 12 коп.

В іншій частині додаткове рішення суду від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді