Справа № 548/9/16-ц
Провадження №2/548/87/16
У Х В А Л А

про забезпечення позову

22.01.2016 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожко В. П. ,

при секретарі Листопад В.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за цивільним позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дитяче та спеціальне харчування» про стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 «Торговий дім «Дитяче та спеціальне харчування» про стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

22.01.2016 позивач подав через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, в якій він вказує, що намагався владнати конфлікт в досудовому порядку з відповідачем, проте листи позивача з проханням виплатити суму заборгованості із заробітної плати залишені без відповіді.

Також вказав, що відповідач умисно ухиляється від спілкування з кредиторами та працівниками контролюючих органів, а адміністрація товариства відсутня за адресою державної реєстрації підприємства. Листи позивача з вимогою виплатити належну суму заробітної плати відповідачем досі залишені без відповіді.

Вказані обставини свідчать про наявність реальної загрози невиконання або ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, і враховуючи це, позивач прохав вирішити питання забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у розмірі ціни позову, тобто 52 013,66 гривень.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу повернення суми заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Матеріали справи також вказують на ту обставину, що всі кошти, про стягнення яких ставить питання позивач, знаходиться у володінні позивача.

Виходячи з характеру заявлених вимог, будь-яке розпорядження рахунками ОСОБА_4 «Торговий дім «Дитяче та спеціальне харчування», на яких знаходяться вказані кошти, створюватиме реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Приймаючи рішення про застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт, суд виходить з наступного.

Діючий ЦПК України, передбачаючи такий вид (спосіб) забезпечення позову, як накладення арешту на майно (п. 1 частини першої ст. 152 ЦПК України), поряд з цим передбачає також самостійним способом забезпечення позову передачу речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам (п. 7 частини першої ст. 152 ЦПК України), що фактично є нічим іншим, як обмеженням права користування спірним майном.

Таким чином, із викладеного випливає, що п. 1 частини першої ст. 152 ЦПК України має стосуватися арешту без передачі речі іншій особі, тобто без позбавлення відповідача права володіння і користування майном. А отже, в цьому випадку йде мова про арешт майна шляхом заборони його відчуження і не обмежує право користування вказаним майном. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Звернення позивача з такою заявою не суперечить вимогам закону, більш того є способом реалізації нею своїх процесуальних прав, передбачених ст.151 ЦПК України.

Виходячи з того, що арешт майна, а саме коштів на рахунках відповідача в межах ціни позову не позбавляє особу права користування ним та не вплине на підприємницьку діяльність відповідача, заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 52 013,66 грн. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст. 133, 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за цивільним позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дитяче та спеціальне харчування» про стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дитяче та спеціальне харчування» (Код , адреса: 37800, м. Хорол, вул. Молодіжна, буд. 17, Полтавська область) у розмірі 52 013 (п'ятдесят дві тисячі тринадцять) гривень 66 копійок, що обліковуються на розрахунковому рахунку № 6222, відкритому у ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» м. Полтава, МФО: 331605.

Копію ухвали направити для виконання до відповідного Відділу державної виконавчої служби Хорольського РУЮ в Полтавській області (37800, м. Хорол, вул. К. Маркса, буд. 21-А, Полтавська область).

Копію даної ухвали направити відповідачу ОСОБА_4 «Торговий дім «Дитяче та спеціальне харчування» після її виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: