АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 647/290/16ц Головуючий в І інстанції Волошин Р.Р. Номер провадження 22-ц/791/1689/16 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарМирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 09 червня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 грудня 2013 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та зобов'язалася погашати кредит, сплачувати відсотки і комісію у визначених Умовами та правилами надання банківських послуг розмірах.

Посилаючись на порушення відповідачкою умов договору щодо повернення кредитних коштів та щодо сплати процентів за користування ними, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитними зобов'язаннями станом на 11.01.2016 року в сумі 46317 грн. 70 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 26847,74 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 16488,16 грн., заборгованості зі сплати пені та комісії у розмірі 300 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 2181,80 грн.

Рішенням суду від 09 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11.12.2013 року станом на 11.01.2016 року у розмірі 44135 грн. 90 коп., а також 1378 грн. судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційний скарзі ОСОБА_5, діючи від імені ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог банку відмовити, зазначаючи, що ухваливши рішення з порушенням положення ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд неповно дослідив обставини, як щодо умов укладеного договору, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг, так і щодо розміру кредитної заборгованості.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_8 доводи скарги не визнала, рішення суду просила залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 2013 року сторони уклали договір, за умовами якого ОСОБА_6 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір кредитування укладений відповідачкою на пропозицію позивача шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку», за якими, зокрема, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач, звернувшись до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами банку, складають договір в цілому, умови якого встановлені банком.

Відповідно до встановлених банком умов передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та розміру відсоткової ставки за кредитом, в тому числі в сторону збільшення, за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку не рідше одного разу в місяць, в тому числі шляхом використання функцій sms-повідомлень.

При цьому за позичальником визнано право не погодитися із змінами, яке він повинен реалізувати протягом семи днів після отримання повідомлення кредитора, звернувшись в банк для розірвання договору та погашення кредитної заборгованості (пункт 1.1.3.2.3, 1.1.6 Умов та правил надання банківських послуг, пункт 2.1.1.5.4 Правил користування платіжною карткою).

Відповідачка зобов'язалася погасити заборгованість по кредиту, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію, на умовах передбачених договором (п. 2.1.1.5.6 Умов та правил).

Погашення кредиту (поповнення карткового рахунку позичальника) здійснюється шляхом внесення коштів готівкою або в безготівковому порядку і зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків позичальника на підставі договору.

За користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів у році, а також утримує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів та Довідки про умови кредитування (а.с. 101-102, 165).

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки, яка є невід'ємною частиною договору, встановлено розмір щомісячних платежів, які включають також плату за користування кредитними коштами та становлять 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, слідуючого за звітним (п. 2.1.1.12.4 Правил користування платіжною карткою, а.с. 101-102,165).

Із наданої представником позивача суду апеляційної інстанції виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що у спірному періоді (з 11.12.2013 року по 11.01.2016 року) ОСОБА_6 використовувала кредитні кошти (знімала готівку, розраховувалася за товари та ін.), а також неодноразово здійснювала поповнення карткового рахунку.

Однак останній раз поповнення платіжної картки, строк дії якої визначено до серпня 2017 року, відповідачка здійснила 01 липня 2015 року у розмірі 300 грн. 70 коп. (а.с. 155).

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин згідно зі ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Умовами укладеного сторонами договору кредитування передбачено, що у випадку встановлення мінімального обов'язкового (щомісячного) платежу по кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, при виникненні простроченого кредиту строком повернення кредиту в повному об'ємі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості (п. 2.1.1.12.4 правил користування платіжною карткою).

Враховуючи, що відповідачка, починаючи з липня 2015 року, допустила порушення встановленого договором обов'язку повертати кредит частинами та зважаючи на умови укладеної сторонами угоди щодо настання обов'язку позичальника повернути кредит в повному об'ємі на 211-й день з моменту виникнення заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернувшись до суду з позовом в лютому 2016 року, позивач як кредитор правомірно вимагає дострокового повернення відповідачкою частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та умов укладеного сторонами договору.

Висновки суду по суті спору відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, спростовуючи доводи відповідачки та її представника щодо розрахунку розміру заборгованості, представник позивача надала суду виписку по картковому рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_6, який містить детальну інформацію як щодо розміру отриманого останньою кредиту у спірний період, так і щодо виконання нею своїх зобов'язань повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за користування грошовими коштами.

Із цієї виписки по рахунку, а також із змісту наказів, що видавалися позивачем 18.08.2014 року та 18.02.2015 року, вбачається, що за користування кредитними коштами за карткою «Універсальна Gold», користувачем якої у спірних правовідносинах є відповідачка, банк збільшував щомісячну процентну ставку за користування кредитними коштами, а саме: з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року розмір процентної ставки становить 32,4 % річних, а із 01.04.2015 року по 11.01.2016 року - 42 % річних.

При цьому за використання кредитного ліміту в період з 11.12.2013 року по 01.09.2014 року застосовувалася процентна ставка 27,60 % та відповідно в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року - 32,4 %, і в період з 01.04.2015 року по 11.01.2016 року - 42 % по день виконання боргових зобов'язань (а.с. 150-158, 164-175).

ОСОБА_6 наведені обставини і розрахунок, як і свою обізнаність щодо них не заперечувала і не спростовувала; на інші, ніж наведені позивачем Умови та правила надання банківських послуг, що затверджені наказом від 06.03.2010 року № 6П-2010-256, умови кредитного договору не посилалася, в той час, як підписана ОСОБА_6 анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг по своїй суті свідчить про те, що сторони уклали договір приєднання, яким відповідно до вимог ст. 634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Укладення договору приєднання не вимагає підписання, в даному випадку позичальником, текстів формулярів або інших стандартних форм, у яких викладені встановлені банком умови кредитування, тому посилання представника відповідачки на те, що позивачем не доведено, що саме ці умови були відомі ОСОБА_6 при укладенні кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг вона не підписувала, не має правового значення при вирішенні даного спору.

Крім того, питання про зміну або розірвання договору приєднання відповідачка, в тому числі в судовому порядку, як це передбачено ч. 2 ст. 634 ЦК України, не порушувала і те, що вона, виходячи із своїх інтересів, не приймала б умов, зокрема щодо права банку змінювати процентну ставку за користування кредитом в односторонньому порядку, не доводила.

При цьому, вважаючи необґрунтованими заперечення відповідачки щодо зміни позивачем процентної ставки за користування кредитом, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у спірних правовідносинах відбулася не зміна процентної ставки щодо зобов'язань за уже отриманим кредитом, а позивачем був встановлений інший розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, отриманими в межах кредитного ліміту з відповідної, визначеної банком, дати.

Відповідачка за умовами укладеного сторонами договору мала право відмовитися від отримання кредитних коштів на умовах зміненої процентної ставки, однак цього не зробила.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко