АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/464/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Г.І. Петровського на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року про повернення заяви про перегляд рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 4 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Г.І. Петровського до ОСОБА_6, Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності, у звязку нововиявленими обставинами, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а :

листопаді 2015 року ТОВ ім. Г.І. Петровського в особі ліквідатора ОСОБА_7 звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 4 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Г.І. Петровського до ОСОБА_6, Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року заяву повернуто на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Г.І. Петровського ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить про її скасування та призначення справи до розгляду, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Повертаючи заяву ліквідатора ТОВ ім. Г.І. Петровського ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 4 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Г.І. Петровського до ОСОБА_6, Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності, суд виходив з того, що заявником, у наданий йому строк, зазначені в ухвалі суду від 01.12.2015 року про залишення заяви без руху недоліки не усунуто, а тому заява підлягає поверненню. При цьому суд керувався вимогами п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України.

Однак, з таким висновком суду погодитися неможна, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стаття 38 ЦПК України надає право сторонам та іншим особам брати участь у цивільній справі особисто або через своїх представників.

За змістом ч. 3 ст. 38 ЦПК України юридичних осіб представляють у цивільному процесі їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Згідно із вимогами ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Процесуальний представник діє у цивільному процесі від імені і в інтересах іншої особи в межах наданих нею повноважень.

Набуття правосубєктності процесуального представника і здійснення його процесуальних функцій можливе за наявності відповідних повноважень, підтверджених визначеними цивільно-процесуальним законодавством та належно оформленими документами (ст.ст. 42, 44 ЦПК України).

Повноваження представника юридичної особи підтверджуються її довіреністю, яка видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, посвідченою печаткою юридичної особи (ч.ч. 1,3 ст. 42 ЦПК України).

Виходячи зі змісту ст.ст. 3, 8, 38,42, 44, ч. 7 ст. 119, п.3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, при зверненні юридичної особи до суду суд зобовязаний належним чином перевірити повноваження особи, яка діє від імені юридичної особи, відповідність виданої представнику юридичної особи довіреності вимогам закону, зокрема, наявність у посадової особи, яка підписала довіреність, передбачених законом, статутом або положенням юридичної особи, повноважень на це.

Враховуючи вищевикладене, на суд покладено обовязок перевіряти наявність у посадової особи, яка підписала позовну заяву, передбачених законом, статутом або положенням юридичної особи, повноважень на це.

Встановлено, що постановою Господарського суду Черкаської області від 13.03.2008 року ТОВ ім. Г.І. Петровського визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру ( т. 2 а.с.123).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.11.2015 року ОСОБА_7 призначено ліквідатором ТОВ ім.. ОСОБА_8 (м. Черкаси , вул. Сумгаїтська 7, Свідоцтво № 564 від 10.04.2013 року).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобовязань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Частиною 2 ст. 4 Закону передбачено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Відповідно до вимог ст. ст. 41, 98 Закону ліквідатор організовує здійснення ліквідаційної процедури та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів, в тому числі виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута функції. Законом передбачено, що право підпису позовних заяв належить ліквідатору.

Тобто, ліквідатор банкрута, арбітражний керуючий ОСОБА_7 при здійсненні ліквідаційної процедури є повноважною особою та забезпечує задоволення вимог кредиторів, на що суд належної уваги не звернув.

На виконання вимог ухвали суду, арбітражним керуючим ОСОБА_7 надано належним чином завірену копію ухвали Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року, якою його призначено ліквідатором ТОВ ім. Г.І. Петровського. Доказів оскарження ухвали Господарського суду та відповідно прийнятих у звязку з цим процесуальних документів немає.

Таким чином, ОСОБА_7 як арбітражний керуючий (ліквідатор) заявника ТОВ ім.. ОСОБА_8, станом на 26 листопада 2015 року уповноважений був подавати заяви від імені ТОВ ім. Г.І. Петровського, а тому підстав вважати заяву ТОВ ім. Г.І. Петровського, подану арбітражним керуючим ОСОБА_7, неподаною не було підстав.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вказане кореспондується з правовими позиціями викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", де зазначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Крім того, слід зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не може визнати, що суд при вирішенні питання про відкриття провадження встановив, врахував та дав аналіз вищезазначеним обставинам та правильно застосував норму процесуального права, тобто дотримався порядку, встановленого для його вирішення, тому висновок про повернення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за вказаних обставин, є помилковим та передчасним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суд визнав неподаною та повернув заяву у звязку з невиконанням вимог ухвали про залишення без руху заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, тобто на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України, при цьому керувався положеннями п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, що є різними підставами для повернення заяв.

Відтак, колегія суддів вважає ухвалу про повернення заяви такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Г.І. Петровського ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року про повернення заяви про перегляд рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 4 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Г.І. Петровського до ОСОБА_6, Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності, у звязку нововиявленими обставинами - скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами у відповідності із вимогами процесуального закону.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :