АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/2466/2016 Головуючий у І інстанції Сіромашенко Н.В.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и л а

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про звільнення майна з - під арешту.

Зазначала, що їй на праві власності належить транспортний засіб Мерседес - Бенз, держномер НОМЕР_1.

Коли вона вирішила відчужити автомобіль , то з'ясувалося , що на нього накладено арешт постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 14.06.2004 № 08116/5.

07 вересня 2015 року вона звернулась із запитом до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про отримання публічної інформації відносно ОСОБА_1, чи перебувають автотранспортні засоби зареєстровані на її ім'я в обтяженні та розшуку.

22 вересня 2015 року позивач повторно звернулася до УДАІ ГУ МВС України з запитом про надання публічної інформації відносно ОСОБА_1, тільки пошук просила здійснити на дошлюбне прізвище " ОСОБА_1".

10 вересня 2015 року та 28 вересня 2015 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві повідомило її що за даними автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ м. Києва за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано, за період з 01.09.2012 по 01.09.2015 протоколи про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху України не складались та до адміністративної відповідальності вона не притягувалась.

В той час, повідомлено позивача про те, що на транспортний засіб Мерседес- Бенз , держномер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 14.06.2004 № 08116/5 накладено арешт.

Ураховуючи те, що жодних документів про накладення арешту вона не отримувала, 09 жовтня 2015 року її представник звернувся з заявою до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про зняття арешту з майна, але 13 жовтня 2015 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві відмовив її у знятті арешту за відсутністю на те підстав у зв'язку з тим, що виконавче провадження при здійсненні якого виносилась постанова 08116/5 від 14.06.2004 про накладення арешту на транспортний засіб Мерседес- Бенз , держномер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на виконанні у відділі не перебуває, виконавчі провадження з 2000 по 2011 роки знищені за закінченням терміну зберігання відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС .

Посилаючись на зазначені обставини , позивач просила задовольнити її вимоги.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, але у судове засідання не з'явився і причини неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності.

Згідно ст. 60 Закону України " Про виконавче провадження " особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З наведеного випливає, що звільнення майна з-під арешту відбувається або шляхом звернення з такою вимогою до суду або в адміністративному порядку до начальника відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК ( 1501-06 ), ст. 12 ГПК ( 1798-12 ) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом щодо звільнення з -під арешту транспортного засобу Мерседес-Бенз держномер НОМЕР_1 , що зареєстрований за нею на праві власності .

07 вересня 2015 року представник позивача ОСОБА_5 звернулася до УДАІ ГУМВС України в м. Києві з запитом про отримання публічної інформації щодо наявності у неї заборгованості у справах про адміністративні правопорушення перед Державною автомобільною інспекцією МВС України та перебування автотранспортних засобів , які належать позивачу на праві власності , в обтяженні ( арешті) та розшуку.

10 вересня 2015 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві листом № 10/А-212 повідомило позивача, що згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ м. Києва та НАІС ДДАІ МВС України станом на 09.09.2015 за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві транспортних засобів не зареєстровано.

Додатково проінформовано, що відповідно облікових даних підрозділів ДАІ ГУМВС України в м. Києві та НАІС ДДАІ МВС України у період з 01.09.2012 по 01.09.2015 працівниками Державтоінспекції м. Києва відносно ОСОБА_1, протоколи про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху України не складались ( а.с. 4, 5).

22 вересня 2015 року представник позивача ОСОБА_5 повторно звернулася до УДАІ ГУМВС України в м. Києві з запитом про отримання публічної інформації щодо заявника гр. України ОСОБА_1 прізвище до шлюбу "ОСОБА_1 ", ІНФОРМАЦІЯ_1, чи існує за нею заборгованість у справах про адміністративні правопорушення перед Державної автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України; чи перебувають автотранспортні засоби, які належать на праві власності заявнику в обтяжені (арешті) та розшуку.

28 вересня 2015року листом № 10/А-234 УДАІ МВС України в м. Києві повідомило про те, що згідно обліково-реєстраційних даних підрозділів Державтоінспекції м. Києва та НАІС ДДАІ МВС України ОСОБА_4, за період з 01.09.2012 по 01.09.2015 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувались та повідомлено про те, що транспортний засіб MERCEDES- BENZ , держномер 17678КВ, який зареєстрований за ОСОБА_4 згідно постанови ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києві від 14.06.2004 №08116/5 накладено арешт(а.с. 6,7).

У зв'язку з чим, 09 жовтня 2015 року представник позивача ОСОБА_5 звернулася до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про зняття арешту з транспортного засобу .

13 жовтня 2015 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві повідомив позивача про те, що перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень , переданих державним виконавцем та згідно відомостей , які містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження при здійсненні якого виносились постанова 08116/5 від 14.06.2004 про накладення арешту на транспортний засіб Мерседес-Бенз ДНЗ 17678КВ, який належить ОСОБА_4 на виконанні у відділі не перебуває. Виконавчі провадження з 2000 по 2011 роки знищені за закінченням терміну зберігання, так як відповідно до п.п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення , строк зберігання яких становить один рік у зв'язку з чим встановити підстави накладення арешту не виявилось можливим, тому відсутні підстави для його зняття та роз'яснено право звернутися до суду з приводу зняття арешту відповідно до ст. 60 Закону України " Про виконавче провадження" ( а.с. 9).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.4 постанови № 6 від 27.08.76

" Про судову практику в справах про виключення майна з опису" відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

При підготовці справи, зокрема, мають бути витребувані належно завірені копії акта опису, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на будинок, кредитні зобов'язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на дане майно, а також вручені відповідачам копії позовних заяв ( п.10 зазначеної постанови Верховного Суду України ).

Пред'являючи позов до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, позивач не врахував зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України про те, що відповідачами в такій справі є боржник, або особа, в інтересах якої накладено арешт, а не ВДВС Шевченківського району м. Києва.

Крім того, до позовної заяви повинно бути додано документ, на підставі якого накладено арешт на майно, а також правовстановлюючі документи на це майно.

В той час, звертаючись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту позивач, такі документи до позовної заяви не додала , відсутні вони і в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано відмовив у задоволені позову, оскільки відсутні підстави до його задоволення, так як позов пред'явлено до неналежного відповідача та відсутні належні та допустимі докази в підтвердження права власності на транспортний засіб та копія документу на підставі якого накладено арешт.

Суд дав належну оцінку повідомленням Управлінням Державної автомобільної інспекції ГУ в м. Києві МВС України від 10 вересня 2015 року, 28 вересня 2015 року і дійшов правильно висновку, що зазначені відповіді не є підставою до задоволення вимог та звільнення майна з - під арешту і вони не відображають події, які мали місце у 2004 році, коли було накладено арешт на автомобіль .

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог матеріального та процесуального права є необґрунтованими, оскільки колегія суддів з матеріалів справи такого не вбачає.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав до задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: