У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ МартинюкВ.І., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Луньа Іллі Вікторовича на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 7 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» про стягнення сум належних при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «Актив-Банк» в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 4 048,62 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 986,30 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 8 травня 2013 року працювала у відповідача на посаді провідного економіста відділення «Західна регіональна дирекція ПАТ «КБ «Актив-Банк» у м. Львові.

Звільнена з роботи 3 листопада 2014 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, однак підприємство всупереч вимогам ст.116 КЗпП України не провело з нею повний розрахунок.

Згідно довідки № 6685/16-1/1 від 4 листопада 2014 року відповідач має заборгованість по невиплаченій заробітній платі 7 548,62 грн. Згодом за період з 3 листопада 2014 року по 25 травня 2015 року відповідач сплатив їй 3500 грн.

Просила суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 4048,62 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 4 листопада 2014 року по 25 травня 2015 року в розмірі 13 986,30 грн.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 7 грудня 2015 року задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_3 4 048,62 грн заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 4 листопада 2014 року по 25 травня 2015 року в розмірі 13 986,30 грн.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Актив-Банк» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягуючи з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 8 травня 2013 року по 3 листопада 2014 року і була звільнена в зв'язку із скороченням чисельності штату.

В день звільнення позивачу не було виплачено всіх сум, належних до виплати.

Згідно довідки від 4 листопада 2014 року заборгованість ПАТ «КБ «Актив-Банк» перед ОСОБА_3 становила 7 548,62 грн (згодом відповідач виплатив позивачу частину невиплаченої заробітної пати в сумі 3 500 грн).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 цього ж кодексу передбачена відповідальність за порушення строків виплати заробітної плати.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_3 в сумі 4 048,62 грн є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, підставними є вимоги про стягнення 13 986,30 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку, на підставі ст. 117 КЗпП України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року.

Обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови непроведення такого розрахунку з його вини, а відповідачем відсутності вини не доведено.

Посилання відповідача на наявність заборони щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час тимчасової адміністрації, безпідставні, оскільки на спірні правовідносини ця заборона не поширюється.

Інших належних та обґрунтованих доводів про відсутність своєї вини у виплаті вчасно належної позивачу заробітної плати ним не наведено, доказів на підтвердження таких не представлено та клопотань про витребування таких не заявлено.

Відсутність коштів, запровадження тимчасової адміністрації у період звільнення позивача, перебування у стадії ліквідації не звільняє роботодавця від обов'язку виплати належних працівникові сум при звільнені.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» про стягнення сум належних при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Луньа Іллі Вікторовича на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 7 грудня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк