Справа № 760/1041/16-ц
Провадження № 2-2334/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Подобєді О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -
19.01.2016 року позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернулися до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 розташовану по АДРЕСА_1
Обгрунтовуючи вказані вимоги, позивачі посилаються на наступне.
По документах архівного фонду «Жулянська сільська рада» у погосподарських книгах за 1986-1989 роки наявна інформація про особовий рахунок ОСОБА_5, який проживав разом із членами своєї сім`ї по АДРЕСА_1 у житловому будинку (1959 року забудови) та користувався земельною ділянкою, розміром 0,11 га, на якій цей будинок розташований. Члени родини, які проживали разом з ОСОБА_1, є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер.
До цього часу спірна земельна ділянка обліковується за ОСОБА_5. Право власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_5 не отримував.
Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, продовжують проживати за адресою АДРЕСА_1 та користуватися земельною ділянкою без таємниць, відкрито для всіх осіб. Земельна ділянка використовувалася позивачами за призначенням з додержанням правил користування, не порушуючи прав та інтересів інших осіб. Право позивачів на земельну ділянку ніким не заперечувалося та не оспорювалося.
Спірна земельна ділянка до цього часу перебуває у комунальній власності.
Таким чином, позивачі з січня 1998 року добросовісно, відкрито та безперервно володіють земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 розташовану по АДРЕСА_1, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб.
Виходячи з цього, просять визнати за ними право власності в рівних частках на спірну земельну ділянку за набувальною давністю.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити.
Представник відповідача, Київської міської ради, в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Про причини неявки свого представника в судове засідання відповідач суд не повідомив.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, те, що позивач висловив свою згоду на розгляд справи у заочному порядку, а представник відповідача не висловлював заперечення проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.
Встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1
З архівної довідки № 840 від 04.07.2013 року по документах архівного фонду «Жулянська сільська рада» у погосподарських книгах за 1986-1989 роки є особовий рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_5, який проживав разом із членами своєї сім`ї по АДРЕСА_1 у житловому будинку (1959 року забудови), у графі «всього землі» зазначено 0,11 га, у графі «члени родини» значиться: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.
З реєстру земельних ділянок вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 розташована по АДРЕСА_1, обліковується за ОСОБА_5.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Згідно Акту обстеження земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1, затвердженого 20.11.2015 року головою ОСН Ісаєвим С.В., за вказаною адресою стоїть будинок з двома входами. Згідно поетажного плану в технічному паспорті в кімнатах, зазначених 1-1, 1-2, 1-3, проживає сім`я ОСОБА_1 та користується земельною ділянкою яка прилягає до житлового будинку використовує її під город, на підставі архівної довідки виданої архівним сектором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 840 від 04.07.2013 року. Згідно витягу з бази даних земельного кадастру від 22.06.2015 року земельна ділянка має кадастровий номер НОМЕР_1 землекористувачем є ОСОБА_5, право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 відсутня.
Таким чином, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 до цього часу перебуває в комунальній власності. Право власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку нікому не передавалося. До цього часу землекористувачем спірної земельної ділянки є ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Зі слів позивача, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, є лише користувачами будинку АДРЕСА_1 право власності на вказаний будинок належить ОСОБА_9.
Відповідно до ч.1,2 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
За змістом ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, у зв'язку з чим стаття 344 цього Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001 року.
Для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.
Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).
Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.
Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.
Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.
Разом з цим, текст позову не містить у собі обставин щодо визначення моменту набуття права власності позивачами на вищевказану спірну земельну ділянку за правилами ст. 344 ЦК, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 у приватну власність у встановленому законом порядку не передавалася.
Встановлено, що спірна земельна ділянка до цього часу перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, що позивачами стверджується в тексті позовної заяви.
Рішенням Київської міської ради від 04.03.2015 затверджено новий Порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві.

Розгляд та вирішення питань землекористування перебувають виключно у межах компетенції Київської міської ради.

Так, процедуру надання в користування земельних ділянок у м. Києві фізичним і юридичним особам та оформлення права користування землею на підставі прийнятих Київською міською радою рішень визначено Регламентом розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею у м. Києві, затвердженим рішенням Київради.

Особа, яка має намір одержати земельну ділянку в оренду або у постійне користування, повинна звернутися з відповідним клопотанням (заявою) до Київської міської ради. На підставі згоди Київської міської ради за договором з особою, яка має намір одержати земельну ділянку, землевпорядними організаціями розробляється документація із землеустрою. Розроблена документація з відповідними погодженнями в установленому порядку подається до Головного управління земельних ресурсів для підготовки проекту рішення Київської міської ради. Проект рішення Київради погоджується з постійною комісією Київради з питань земельних відносин, містобудування та архітектури, після чого передається на розгляд Київської міської ради.

Отже, для розгляду питання землекористування необхідно звернутися з відповідним клопотанням (заявою) до Київської міської ради.

Механізм оформлення прав на землю громадянами визначено статтями 81, 93, 116, 118, 120, 121 та 124 Земельного кодексу України.

Процедуру надання в користування земельних ділянок в м. Києві фізичним та юридичним особам та оформлення права користування землею на підставі прийнятих Київською міською радою рішень визначено Регламентом розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві, затвердженим рішенням Київради від 15.07.2004 №457/1867.

Зацікавлена особа, яка має намір одержати земельну ділянку в оренду або у постійне користування, звертається з відповідним клопотанням (заявою) до Київради. До клопотання (заяви) про надання у користування земельної ділянки додаються документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування, а також документи з відомостями про зацікавлену особу та правовстановлюючі документи на розташовані на ділянці будівлі і споруди.

На підставі згоди Київської міської ради за договором із зацікавленою особою землевпорядними організаціями розробляється документація із землеустрою. Землевпорядна організація розробляє документацію із землеустрою на підставі затвердженого замовником технічного завдання на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Землевпорядна організація або зацікавлена особа забезпечує погодження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), Головним управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), управлінням охорони навколишнього природного середовища виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), Київською міською санітарно-епідеміологічною станцією.

Документація із землеустрою після погодження в установленому порядку подається до Головного управління земельних ресурсів для підготовки проекту рішення Київської міської ради.

Проект рішення Київради погоджується з постійними комісіями Київради з питань земельних відносин та з питань містобудування та архітектури, після чого передається на розгляд Київської міської ради.

Після затвердження Київрадою рішення про передачу земельної ділянки в користування землевпорядними організаціями, які мають відповідні ліцензії, здійснюються роботи по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та виготовленню документа на право користування земельною ділянкою.

Статтею 81 Земельного кодексу України визначено підстави набуття права власності на землю громадянами. Серед таких підстав є: безоплатна передача у власність земельних ділянок із земель державної і комунальної власності та приватизація земельних ділянок, що були раніше надані громадянам у користування.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні, врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Громадяни України, зацікавлені у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у їх користуванні, подають заяви до Київської міської ради через Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації). До заяви додаються: - документ, що посвідчує право громадянина на користування земельною ділянкою; - викопіювання з матеріалів інвентаризації земельної ділянки; - документи про право власності на будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці (нотаріально посвідчені копії); - технічний паспорт на домоволодіння, виданий Бюро технічної інвентаризації; - ксерокопія паспорта громадянина України.

Головне управління земельних ресурсів розглядає подані матеріали і готує проект рішення Київської міської ради про приватизацію земельної ділянки.

Підготовлений проект рішення розглядається постійними комісіями Київської міської ради з питань земельних відносин та з питань містобудування та архітектури та після погодження вказаними комісіями виноситься на розгляд пленарного засідання Київської міської ради для прийняття відповідного рішення.

Після прийняття рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки у власність здійснюється перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) та виготовлення документа, що посвідчує право власності на землю.

Головне управління земельних ресурсів після виготовлення документа, що посвідчує право власності на землю, проводить його державну реєстрацію.

Таким чином, прийняття рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок в м. Києві відноситься до виключної компетенції Київської міської Ради. При цьому, чинним законодавством не передбачено набуття права власності фізичними особами на земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності, за рішенням суду.

Як вже встановлено вище, право користування спірною земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 у встановленому законом порядку позивачами не оформлено. Землекористувачем вказаної земельної ділянки до цього часу є померлий ОСОБА_5.

Право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку, а ні позивачам, а ні ОСОБА_5, а ні будь-якій іншій особі не передавалося, що стверджують позивачі в їх позовній заяві.

Підстави звернення до суду визначає позивач, і відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до роз'яснень, викладених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

Відповідно до п. 11 Постанови Пелунуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що позивачами обраний не вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки спірна земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, розташована за адресою АДРЕСА_1 у приватну власність у встановленому законодавством порядку нікому не передавалася, тому в задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі.

Доводи на які посилалися позивачі у своїй позовній заяві щодо того, що вони з січня 1998 року постійно, відкрито користуються спірною земельною ділянкою, а також інформація з Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації щодо того чи зверталися до Департаменту будь-які фізичні/юридичні особи з клопотанням/заявами/зверненнями про передачу їм у користування/оренду/власність спірної земельної ділянки за останні 10 років, з огляду на викладене вище, правового значення для вирішення даної справи не мають.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачами до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: