АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача Олійника А.Д.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року за клопотанням ОСОБА_2 про прийняття зустрічного позову в справі за позовом Заступника прокурора Київської міської прокуратури №2 м. Києва в інтересах Територіальної громади м. Києва в особі її представницького органу Київської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2008 року заступник прокурора Дарницького району м. Києва (змінена назва на прокуратуру №2 м. Києва) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Київського міського бюро технічної Інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про зобов'язання передати йому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, зобов'язання зареєструвати право власності на житлові будинки та господарські споруди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2016 зустрічний позов з копіями документів доданих до заяви повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та зобов'язати суд першої інстанції прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду. Посилається на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що дана зустрічна позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначив, що виконав усі вимоги ухвали суду від 26.02.2016.

Справа № 2-14/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8436/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов відноситься до компетенції адміністративного судочинства в зв'язку з чим не може бути прийнятийдо розгляд в порядку цивільного судочинства та об'єднаний в одне провадження із первісним позовом.

З таким висновком суду не може повністю погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2008 року заступник прокурора Дарницького району м. Києва (змінена назва на прокуратуру №2 м. Києва) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (т. 1, а. с. 1-4). 25.02.2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Київського міського бюро технічної Інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про зобов'язання передати йому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, зобов'язання зареєструвати право власності на житлові будинки та господарські споруди (т. 3, а. с. 69-73).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2016 зазначену зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, в якій зазначено про необхідність сплати судового збору, викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину та визначити позовні вимоги й коло осіб у зустрічних вимогах (т. 3, а. с. 74-75). На виконання ухвали суду, ОСОБА_2 було сплачено судовий збір та подано до позовної заяви копії документів, на підтвердження його позовних вимог (а. с. 84).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ст. 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України(статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Матеріали справи свідчать, що подаючи зустрічний позов, ОСОБА_2 в тому числі просив суд зобов'язати відповідачів передати йому спірну земельну ділянку у власність та зобов'язати зареєструвати право власності на житлові будинки та господарські споруди. Тобто, фактично просив визнати за ним в судовому порядку право власності на спірну земельну ділянку та житловий будинок, який побудований на ній.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7, виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам загальної юрисдикції підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками;про визнання недійсною відмови у розгляді заяв громадян про безоплатну передачу у власність (приватизацію) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського й особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, дачного будинку та індивідуального гаража.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, не здійснив відмежування справ цивільної юрисдикції від адміністративної, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 311, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк