Справа № 645/323/15-ц
Провадження № 2/645/67/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, 3-тя особа: ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом. На обґрунтування позову (з урахуванням уточненого позову та заявою про збільшення позовних вимог) посилалася на те, 31.08.2013 року о 12 год. 55 хв. її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був доставлений до Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» (надалі КЗОЗ «ХОКТЛ») з попереднім діагнозом гострий панкреатит. Після огляду черговим лікарем він був госпіталізований до хірургічного відділення для обстеження та лікування. Після проведення діагностики лікарем ОСОБА_4 її сину була надана інформація про наявність у нього перфорації виразки 12-палої кишки, у звязку з чим лікар наголосив на необхідності оперативного лікування по абсолютним показанням, без альтернативних методів лікування. Лікар ОСОБА_4 переконав ОСОБА_5 в необхідності оперативного лікування, апелюючи до свого 30-річного досвіду безпомилкової праці. Так як сину дуже боліло, розмірковувати багато часу не було, він підписав згоду на операцію з приводу лікування перфоративної виразки 12-палої кишки. Під час операції діагноз виявився хибним, а ОСОБА_5 був встановлений післяопераційний діагноз «гострий набряковий панкреатит», який згідно наказу Міністерства охорони здоровя України № 297 (далі МОЗ України) відноситься до патології, що потребує консервативного лікування. Тобто оперативне втручання було зроблене ОСОБА_5 внаслідок невірно встановленого передопераційного діагнозу. Цими діями лікар грубо порушив права пацієнта на своєчасну та достовірну інформацію стосовно свого стану здоровя, які закріплені ст. ст. 6, 39 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя». Так як ОСОБА_5 вже був прооперований з приводу гострого панкреатиту у травня 2013 року і післяопераційний період проходив з ускладненнями, то при наданні йому достовірної інформації він відмовився б від оперативного лікування. Крім того, така згода була отримана від ОСОБА_5 під час відчуття ним нестерпного болю, а з вказаних причин також є не дійсною. 05.09.2013 року син позивачки помер. Так як бюджетного фінансування було не достатньо для забезпечення лікування, а син ніде не працював, тому всі затрати несла позивачка. За період лікування сина позивачкою були здійснені витрати на ліки, медичні вироби та дослідження, а також: 400 грн. на заселення в палату в лікарні, 400 грн. на анестезію лікарняному анестезіологу, 150 грн. на аналізи у лікарні, але є лише чеки на ліки загальною сумою 3240,26 коп. Крім того, в звязку із настанням смерті ОСОБА_5, позивачка понесла витрати на його поховання та встановлення памятника на суму 17095,31 грн. Моральна шкода та понесені моральні страждання виражаються в тому, що під час операції позивачці спричинено моральні страждання та душевні хвилювання через те, що вона усвідомлювала ризик для життя її сина, а також досить сильним психотравмуючим фактором стала звістка про те, що під час операції діагноз виявився хибним і в оперативному лікуванні не було потреби. У позивачки на протязі кількох тижнів боліла голова та серце, було безсоння, підвищена дратівливість та вона змушена була приймати заспокійливі засоби, які вона приймає й досі. На підставі викладеного, ОСОБА_3 просить визнати незаконним хірургічне втручання, зроблене ОСОБА_5 31.08.2013 року; стягнути з КЗОЗ «ХОКТЛ» завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 20335,57 грн., моральну шкоду в розмірі 78132,60 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник за довіреністю ОСОБА_6 вказані позовні вимоги підтримали. Сторона позивача наголошувала на тому, що всупереч вимог ст.39, 43 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» перед отриманням від ОСОБА_5 письмової згоди на операцію з боку лікарів КЗОЗ «ХОКТЛ» хворому була надана неповна та недостовірна інформація про його стан здоровя та діагноз. Зокрема, лікарем ОСОБА_4 ОСОБА_5 було повідомлено про наявність в нього перфоративної виразки 12-палої кишки, що вимагає безумовного та негайного оперативного втручання, не проведення якого може призвести до летальних наслідків. Погодившись з переконанням лікаря, відчуваючи в цей час сильні болі, які не були усунуті лікарем за допомогою відповідних медичних препаратів, ОСОБА_5 надав письмову згоду на проведення операції. Хибність встановленого діагнозу була виявлена під час проведення операції, яка встановила наявність у ОСОБА_5 гострого набрякового панкреатиту, при якому оперативного втручання не вимагається, а проводиться консервативне лікування. Усі витрати, повязані із проведенням операції та післяопераційного лікування, здійснювалися за рахунок коштів позивачки, а тому вона просить їх відшкодувати на її користь. Також відшкодуванню підлягають витрати позивачки на придбання труни та встановлення памятника, померлого ОСОБА_5 Позивачка вказує, що в разі не проведення хірургічного втручання її син мав би більше шансів на одужання та виключення летального кінця. Використовуючи методику встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань розмір моральної шкоди, завданої неправомірними діями працівників відповідача, позивачка оцінює в 52 088,40 грн.

Представники відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти позову заперечували. При цьому пояснювали, що під час обстеження та встановлення діагнозу ОСОБА_5 було виявлено наявність вільного газу в черевній порожнині, що відповідно до наказу МОЗ України №297 від 02.04.2010р. «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «Хірургія» є абсолютним показанням до невідкладного хірургічного втручання. Згідно стандартів, затверджених вищевказаним наказом МОЗ України, єдиною лікувальною тактикою як при встановленому діагнозі: «Проривна виразка дванадцятипалої кишки» так і діагнозі: «Гострий рецидивний аліментарний панкреатит» є екстрена операція. Тому оперативне втручання - лапоротомія , санація та дренування черевної порожнини ОСОБА_5 лікарями-хірургами КЗОЗ «ХОКТЛ» було своєчасним, проведення цієї операції було обрано тактично і методично правильно, виправдано та адекватно встановленому на передопераційному етапі діагнозу. Основним в несприятливому (летальному) наслідку у ОСОБА_5 слід вважати характер, важкість та особливості прогресуючого перебігу наявного у нього гострого рецидивного (повторного) запального захворювання підшлункової залози гострого панкреатиту з вогнищевим панкреонекрозом та його тяжких ускладнень, що виникли, а не характер, обсяг і обрану тактику обстеження і лікування хворого при наданні йому медичної допомоги в умовах КЗОЗ «ХОКТЛ». Вказані в позові ОСОБА_3 понесені нею матеріальні затрати на лікування її сина не підтверджуються фінансовими документами (чеками, квитанціями і т.д.), а деякі не мають відношення до лікування зовсім. За таких обставин позивачем не доведено протиправності дій працівників КЗОЗ «ХОКТЛ», наявності причинно-слідчого звязку між діями лікарів-хірургів під час проведення операційного втручання та настанням смерті ОСОБА_5

3-тя особа ОСОБА_4 проти позову заперечував. Пояснив, що працює черговим лікарем-хірургом в КЗОЗ «ХОКТЛ». 31.08.2013р. на кареті швидкої допомоги до цієї лікарні, яка в цей день була черговою по м. Харкову для ургентний хворих з хірургічними показаннями, був доставлений хворий ОСОБА_5 На зміні поряд з ОСОБА_4 чергували і інші лікарі-хірурги, при цьому старшим був лікар ОСОБА_9 Хворому ОСОБА_5, який скаржився на гострі болі в черевній порожнині було призначено обстеження у вигляді клінічних аналізів та рентгену черевній порожнини. Двічі проведений рентген свідчив про наявність газів у черевній порожнини, а клінічній аналіз - про незначну вірогідність панкреатиту. З врахуванням виявлення газу у черевній порожнині консиліумом лікарів було прийнято рішення про наявність у хворого язви дванадцятипалої кішки та потреби у хірургічному втручанні, що відповідає вказівкам наказу МОЗ України №297 від 02.04.2010р. «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «Хірургія». Проведення операції старшим хірургом ОСОБА_9 було доручено ОСОБА_4 Після отримання доступу до черевної порожнини перфорації кішок виявлено не було, проте було встановлено гнійного процесу в підшлунковій залізі. В звязку з тим, що лікування підшлункової залози вимагає консервативного лікування, хворому був поставлений дренаж та накладені шви у місці розтину. Подальше лікування підшлункової залози проводили інші лікарі. Через три дні перебуваючи на чергуванні ОСОБА_4 дізнався, що хворий ОСОБА_5 перебуває у комі в реанімації. В нього розпочалася непрохідність кишечника та спайковий процес За згодою матері хворому було проведено другу операцію з метою усунути спайкові процеси, проте на фоні посилення гострого гнійного процесу в підшлунковій залозі це не призвело до одужання та подальшому наступила смерть хворого. За таких обставин, 31.08.2013р. оперативне втручання було проведено ОСОБА_5 по абсолютним показникам, у відповідність до даних клінічних та рентгенологічних досліджень, з дотриманням нормативно-правових актів МОЗ України та за письмовою згодою хворого. Під час оперативного втручання 31.08.2013р. фактично було отримано лише доступ до черевної порожнини, що само по собі не призводить до летального наслідку, а дійсною причиною смерті ОСОБА_5 є розвиток гострого гнійного процесу в підшлунковій залозі.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, керуючись наступним.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні 31.08.2013р. о 12 год. 55 хв. в ургентному порядку із скаргами на болі в епігастрії, лівому підреберї, сухість у роті до хірургічного відділення Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» надійшов ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При надходженні до лікарні хворому встановлений під питанням діагноз: гострий рецидивний аліментарний панкреатит, перфоративна виразка 12-палої кішки, після чого його госпіталізовано для до обстеження (а.с. 25).

Під час обстеження ОСОБА_5 проведено біохімічний аналіз крові та двічі

( о 14-20 год. та 15-00 год.) здійснений рентген черевної порожнини, під час яких виявлено наявність вільного газу у черевній порожнині (а.с.23, 44).

О 16-00 год. сумісно лікарями ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на підставі клініко-рентгенологічного обстеження хворому встановлений передопераційний діагноз: перфоративна виразка 12-палої кішки та потреба по абсолютним показникам в екстреному оперативному лікуванні, на що отримано згоду хворого.

Відповідно до положень ст.37 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» від 19.11.1992 № 2801-XII (далі Закон № 2801-XII) медичні працівники зобов'язані невідкладно надавати необхідну медичну допомогу у разі виникнення невідкладного стану людини. За несвоєчасне і неякісне забезпечення необхідною медичною допомогою, що призвело до тяжких наслідків, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Статтею 42 Закону № 2801-XII передбачено, що медичне втручання, пов'язане з ризиком для здоров'я пацієнта, допускається як виняток в умовах гострої потреби, коли можлива шкода від застосування методів діагностики, профілактики або лікування є меншою, ніж та, що очікується в разі відмови від втручання, а усунення небезпеки для здоров'я пацієнта іншими методами неможливе.

Наказ Міністерства охорони здоровя України №279 від 02.04.2010р. «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Хірургія» містить розроблені стандарти надання медичної допомоги хворим з перфорацією порожнистого органу, відповідно до яких в розділі «Інструментальні передопераційні дослідження» хворим проводять рентгенографію черевної порожнини і є посилання на Nota bene (лат. Nota bene = «заметь хорошо», нотабене помітка, позначка на книзі, рукопису, документі біля слів, на які слід звернути особливу увагу, скорочено N.B ): при наявності вільного газу в черевній порожнині визначаються абсолютні показання до невідкладного хірургічного втручання.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що підставою для оперативного втручання стала наявність вільного газу в черевній порожнині, а тому показання до оперативного втручання, визначені лікарями-хірургами КЗОЗ «ХОКТЛ», були вірними.

Статтею 39 Закону № 2801-XII закріплено, що п ацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров'я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров'я. Стаття 43 Закону № 2801-XII передбачено отримання згода пацієнта на медичне втручання, зокрема згода інформованого відповідно до статті 39 цього Закону пацієнта необхідна для застосування методів діагностики, профілактики та лікування.

Історія хвороби ОСОБА_5 містить інформовану добровільну згоду пацієнта на операцію та знеболення, з якої вбачається, що перед проведенням операції з боку лікаря ОСОБА_4 хворому ОСОБА_5 було надано зрозумілу для останнього інформацію про характер виявленого в нього захворювання, яке потребує лікування шляхом здійснення оперативного втручання та наявність для цього абсолютних показників. В процесі обговорення з лікуючим лікарем лікар та хворий дійшли висновку, що найбільш оптимальним методом хірургічного втручання може бути операція в обсязі : ізсікання прободної виразки, пілоропластика, стволова ваготомія.

Допитаний у суді хірург ОСОБА_4 підтвердив суду, що 31.08.2013р. оперативне втручання було проведено ОСОБА_5 по абсолютним показникам, у відповідність до даних клінічних та рентгенологічних досліджень, з дотриманням нормативно-правових актів МОЗ України та за письмовою згодою хворого. Під час проведеної ним 31.08.2013р. операції фактично було отримано лише доступ до черевної порожнини хворого, що само по собі не призводить до летального наслідку. Під час ревізії черевної порожнини наявність прободінь в кишечнику дійсно не підтвердилася, проте було виявлено гострі гнійні процесі на підшлунковій залозі, в звязку з чим хворому в подальшому було призначено медикаментозне лікування цього захворювання.

Суд зазначає, що позивачі не скористалися своїм правом заявити клопотання про призначення судової медичної експертизи, при цьому доказів того, що проведення оперативного втручання було зумовлено неякісною медичною допомогою або протиправними діями відповідача, позивачами не надано.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судовим розглядом встановлено, що медична допомога, відповідно до Конституції України, надавалася хворому ОСОБА_5 безоплатно, в межах реального бюджетного фінансування, передбаченого на 2013р. Згідно довідки КЗОЗ «ХОКТЛ» від 12.02.2015р. бюджетом на 2013рік були передбачені витрати на медикаменти та предмети медичного призначення з розрахунку 8,64 грн. на одного хворого за один ліжко-день (а.с.115). У звязку з цим лікарськими і медичними препаратами, які не передбачені бюджетним фінансуванням, хворі або їх родичі забезпечуються самостійно.

Суд приходить до висновку, що з наданих позивачкою ОСОБА_3, яка є матірю ОСОБА_5, чеків, вбачається факт придбання лікарських та медичних препаратів, які не забезпечені бюджетним фінансуванням КЗОЗ « ХОКТЛ». Вказані в позові понесені позивачкою інші матеріальні затрати на лікування її сина не підтверджені фінансовими документами (чеками, квитанціями), а деякі не мають відношення до лікування зовсім, зокрема відшкодування витрат позивачки на пересуванні в таксі. Доказів того, що ці матеріальні витрати виникли у ОСОБА_3 у звязку із винними діями відповідача, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Частиною 2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях , яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя ; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна ; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати , чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд наголошує, що відмовляючи у задоволенні позову він виходить з того, що позивачкою жодним чином не доведено заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди з вини відповідача, не обґрунтовано її розмір та не знаходить підстав для визнанням протиправними дій відповідача, оскільки не надано доказів їх протиправності чи незаконності.

З огляду на положення ст.1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Під час судового розгляду відповідач спростував заявлені до нього позовні вимоги тим, що лікарі-хірурги КЗОЗ «ХОКТЛ» діяли відповідно до стандартів лікування хворих з гострою хірургічною патологією (наказ Міністерства охорони здоровя України № 297 від 02.04.2010р.) даними історії хвороби ОСОБА_5 , з якої встановлено, що операційному втручанню передували оглядова рентгенографія черевної порожнини, на рентгенограмах був виявлений вільний газ під куполом діафрагми. Беручи до уваги нечіткість контурів просвітлення під діафрагмою, була проведена пневмогастрографія з повторною рентгенографією черева. На повторній рентгенограмі підтверджено наявність вільного газу в черевній порожнині. На підставі цього встановлені показання до екстреної операції, під час якої, проведеної за згодою хворого ОСОБА_5, із застосуванням знеболювання, був виявлений гострий набряковий панкреатит, ферментативний перитоніт, перфорацій порожнинних органів не виявлено. Оперативне втручання мало місце лише в обсязі лапаратомія ( отримання доступу до черевної порожнини), санації та дренування черевної порожнини. Після операції проводилось лікування гострого панкреатита, інфузійна та антиферментна терапія ; засоби, що пригнічують секрецію підшлункової залози; антимікробна терапія; антикоагулярна терапія; спазмолітики та анальгетики. Перебіг післяопераційного періоду в перші дві доби без особливостей. Проводилась медикаментозна стимуляція кишечника з 03.09.2013р. На третю післяопераційну добу у хворого виникло виражене психомоторне збудження, зберігався парез кишечника, що маніфестувалося помірним здуттям живота, відсутністю перистальтики. Парез кишечника було розцінений як фізіологічну реакцію на операцію та як наслідок гострого панкреатиту. Продовжено інфузійну терапію, медикаментозну стимуляцію кишечника, протипанкреатичне лікування, антимікробну терапію. Незважаючи на це стан хворого не поліпшувався, зберіглось психомоторне збудження та парез кишечника. На четверту після операційну добу здуття черева стало надмірним, тому була запідозрена рання спайкова кишкова непрохідність. З метою усунення кишкової непрохідності 04.09.2013р. було проведено операцію. Під час операції на відстані 1м від ілеоцекального переходу виявлено спайкову деформацію клубової кишки у вигляді «двухстволки» за рахунок фібринозних зрощень. Виконано розєднання спайок , трансназальна інтубація тонкої кишки. Перебіг хвороби після релапаратомії важкий. Проводилась посиндромна терапія. Незважаючи на вжиті заходи, стан хворого прогресивно погіршувався до вкрай важкого: нестабільна гемодинаміка, розвилися прояви гострої серцево - легеневої недостатності та гострого набряку головного мозку. Хворий знаходився на штучній вентиляції легень. 05.09.2013р. о 4-30год. на фоні вкрай важкого стану та постійної інфузії адреноміметиків у хворого виникла раптова зупинка серцевої діяльності. Реанімаційні заходи, що проводилися протягом 1 години 30 хвилин не ефективні. 05.09.2013р. в 6-00 констатовано біологічну смерть ОСОБА_5

Діагноз патологоанатомічний :

1.Гострий панкреатит. Вогнищевий панкреонекроз в голівці та тілі підшлункової залози. Вогнище та стеатонекрози в прилеглій жировій клітковині. Стан після операції: лапаротомія, санація та дренування черевної порожнини (31.08.13р.) Стан після операції: релапаротомія, роз'єднання спайок, трансназальна інкубація тонкої кишки, стан після ушивання надривів серозної оболонки порожньої кишки (04.09.13р.), стан після встановлення перидурального катетера.

2.Кардіоміопатія дилятаційна.

3.Вогнищева розповсюдження жирова дегенерація печінки.

Ускладнення: гостра серцево-легенева недостатність. Набряк легенів. Набряк головного мозку. Венозне повнокров'я та паренхіматозна дистрофія внутрішніх органів. Вогнищевий серозно-геморагічний перитоніт. Двостороння нижньодолева мілко вогнищева гіпостатична пневмонія. Двосторонній пневмоторакс (по 200мл). Асцит (300 мл). Гострі ерозії шлунка. Атонія сечового міхура.

Супутня патологія: хронічний бронхіт.

При порівнянні клінічного та паталогоанатомічного діагнозів має місце зменшення по основній патології. Не діагностоване вдруге основне захворювання внаслідок відсутності скарг у хворого та клінічних проявів характерних для даної патології.

Крім того, з боку відповідача надані суду висновків комісії КЗОЗ «ХОКТЛ» від 18.10.2013., створеної на виконання звернення Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації та ОСОБА_3, з врахуванням висновків клініко-анатомічної конференції КЗОЗ «ХОКТЛ» від 09.10.2013р., клініко-експертної комісії КЗОЗ «ХОКТЛ» від 16.10.2013р., якими встановлено наступне:

1.Причиною летального випадку у хворого ОСОБА_5 слід вважати сукупність кількох тяжких інтеркурентних захворювань гострий панкреатит (панкреонекроз), гостра рання кишкова непрохідність, делятаційна міокардіопатія, жировий гепатоз, деліріозний стан,

2.Дії чергових лікарів, а також лікуючого лікаря відповідали стандартам лікування хворих з гострою хірургічною патологією, затверджених наказом МОЗ України № 297 від 02.04.2010р. (а.с.97-101)

Вказана схема лікування не спростована позивачами доказами у відповідності до приписів статей 58-59 ЦПК України.

Як встановлено під час судового розгляду на теперішній час в провадженні Фрунзенського районного відділу ГУ МВС України в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0003416 за заявою ОСОБА_3 про те, що 05.09.2013р. в приміщенні КЗОЗ «ХОКТЛ» внаслідок неналежного виконання своїх професійних обовязків медичними працівниками та ненадання вчасної та кваліфікованої медичної допомоги помер ОСОБА_5 По даному кримінальному провадженню було проведено первинну (2013 рік) та повторну (2014 рік) судово-медичні експертизи. На даний час по кримінальному провадженню призначено додаткову судово-медичну-експертизу, проведення якої доручено експертам ДУ «Головне бюро судово-медичної-експертизи МОЗ України», де і перебувають матеріали кримінального провадження. Будь-кому із службових осіб КЗОЗ «ХОКТЛ» обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, повязаного з наданням медичної допомоги хворому ОСОБА_5, оголошено не було.

За таких обставин на теперішній час будь-яких доказів того, що проведення оперативного втручання та консервативне лікування хворого ОСОБА_5 було викликано неякісною медичною допомогою або протиправними діями лікарів КЗОЗ «ХОКТЛ», з врахуванням того, що позивачка не скористалася своїм правом заявити клопотання про призначення судової медичної експертизи, суду не надано.

Посилання ОСОБА_3 на письмову відповідь директора Департаменту медичної допомоги МОЗ України від 06.11.2014р. як на доказ наявності вини лікаря, який провів оперативне втручання, суд вважає безпідставними, т.щ. вказана відповідь лише перелічує можливі причини наявності вільного газу в черевній порожнині під куполом діафрагми, однак не свідчить про протиправність діянь відповідача та неналежної медичної допомоги в даному конкретному випадку під час лікування хворого ОСОБА_5 ( а.с. 86 ).

Твердження позивачки, що ОСОБА_5 можливо би відмовився від проведення оперативного втручання якби не страждав від болів чи знав про післяопераційний діагноз носять ймовірний характер. На час отримання згоди хворий перебував у стані середньої тяжкості та був в ясному розумі, та був освідчений про фактичну картину стану його здоровя, отриману на підставі клінічних та рентгенологічних досліджень до проведення операції.

Інші доводи сторони позивача висновків суду про безпідставність та недоведеність на теперішній час позовних вимог про неправомірність дій відповідача не спростовують, а тому в задоволені позову в повному обсязі суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 37, 39, 42, 43 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» від 19.11.1992 № 2801-XII, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10-11, 58-60, 209, 212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, 3-тя особа: ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області на рішення суду може бути подана через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Бабкова Т.В.