УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила:

- визнати незаконним її звільнення з роботи та поновити її на посаді вченого секретаря Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» (далі - ДНУ «Енциклопедичне видавництво»);

- стягнути з ДНУ «Енциклопедичне видавництво» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2015 року до дати поновлення на роботі; немайнову шкоду, заподіяну приниженням честі, гідності та ділової репутації у сумі 30 000 грн; надбавку до зарплати у сумі 1 938 грн 15 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3 321 грн 72 коп., а також зобов'язати відповідача повернути належне їй на праві власності майно.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що з 01 лютого 2013 року вона працювала за сумісництвом на посаді відповідального секретаря у державному підприємстві «Всеукраїнське спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» ім. М.П. Бажана», а після реорганізації якого - з 01 вересня 2013 року на посаді ученого секретаря за сумісництвом у ДНУ «Енциклопедичне видавництво», проте наказом від 30 березня 2015 року № 61 її було звільнено з займаної посади у зв'язку з прийняттям на цю посаду працівника за основним місцем роботи.

Позивачка вважала своє звільнення незаконним, оскільки наказ про її звільнення не було погоджено з профспілкою, членом якої її було обрано, а також у порушення ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України її не було попереджено про вивільнення від роботи за два місяці; крім того відповідач відмовився передати їй наданий нею на підставі договору позички від 01 квітня 2013 року № 005 у безоплатне користування комп'ютер.

Окрім цього ОСОБА_4 зазначала, що не має можливості визначити правильність нарахування та повноту виплат їй заробітної плати, оскільки їй не було надано відповідну довідку про нараховані та виплачені суми, не проведено остаточний розрахунок.

Зважаючи на вищевикладене, та посилаючись на те, що у січні-березні 2015 року адміністрація відповідача на зборах трудового колективу розповсюджувала щодо неї негативну, неправдиву інформацію, що призвело до погіршення ставлення до неї, як ученого секретаря та члена виборного органу профспілки, чим також завдано їй моральної шкоди, ОСОБА_4 просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано звільнення ОСОБА_4 незаконним та поновлено її на посаді ученого секретаря ДНУ «Енциклопедичне видавництво» з 01 квітня 2015 року.

Стягнуто з ДНУ «Енциклопедичне видавництво» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 16 686 грн 73 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року апеляційну скаргу ДНУ «Енциклопедичне видавництво» задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року в частині вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення по суті справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ДНУ «Енциклопедичне видавництво», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, стягнення моральної шкоди, заподіяної приниженням честі, гідності та ділової репутації, зобов'язання повернути майно, в апеляційному порядку не оскаржувалося та судом апеляційної інстанції не переглядалося, а тому в цій частині судом касаційної інстанції на предмет законності і обґрунтованості не перевіряється.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_4 не було попереджено про наступне звільнення не пізніше, ніж за два місяці, у визначений положеннями ст. 49-2 КЗпП України строк, у зв'язку із чим дійшов висновку про порушення відповідачем її трудових прав під час звільнення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та відмовляючи у задоволенні вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми трудового законодавства, які їх регулюють, вмотивовано виходив з того, що у випадку звільнення із суміщеної роботи через працевлаштування іншого робітника, який не є сумісником, власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір із сумісником без попередньої згоди профспілкового органу та без попередження про наступне звільнення за два місяці (ст. 43-1 КЗпП України), у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, що адміністрація відповідача мала правові підстави для розірвання 31 березня 2015 року трудового договору з позивачкою (за суміщуваною роботою) без попередньої згоди з профспілковим органом та попередження про це за два місяці, оскільки з 01 квітня 2015 року на цю ж посаду, за основним місцем роботи, призначено іншого працівника (а. с. 44, 45).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В.Закропивний

Т.О. Писана