АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6986/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: інші Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Бурлака І.В., Бровченка І.О.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3, в якій просила: визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ОСОБА_3 щодо невинесення постанови про перевірку інформації про отримання боржником ОСОБА_4 заробітної плати в приватному вищому навчальному закладу Міжнародного університету бізнесу та права, АДРЕСА_1; зобов'язати старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ОСОБА_3 винести постанову про проведення перевірки у приватному вищому навчальному закладі Міжнародний університет бізнесу та права, АДРЕСА_1, щодо отримання боржником ОСОБА_4 доходів з 16.01.2014 року по теперішній час; зобов'язати старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ОСОБА_3 надіслати постанову про проведення перевірки у приватному вищому навчальному закладі Міжнародний університет бізнесу та права, АДРЕСА_1 до відповідного органу ДВС.

В обгрунтування скарги вказувала, що в проваджені старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області на виконані знаходяться виконавчі провадження №47596565 з примусового виконання виконавчого листа №640/537/14ц виданого 20.04.2015р. Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер НОМЕР_1, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 16 січня 2014 року.

Державним виконавцем 06.05.2015 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

В матеріалах виконавчого провадження знаходиться лист № 355 від 29.04.2016 року ректора приватного вищого навчального закладу Міжнародного університету бізнесу та права ОСОБА_6.

Відповідно до наданої інформації боржнику ОСОБА_4, як в.о. завідувача кафедри адміністративного, кримінального права і процесу, нараховано заробітну плату у розмірі 1086,96 грн. за період з 18.04.2016 року по 29.04.2016 року.

Боржник ОСОБА_4 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2014 року щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 від усіх видів доходів, самостійно аліменти з зазначеного доходу не сплачує.

Станом на 02.08.2016 року старший державний виконавець ОСОБА_3 постанову про доручення проведення перевірки органом ДВС, на території якого розташований приватний вищий навчальний заклад Міжнародного університету бізнесу та права, АДРЕСА_1 не винесено.

Заявник вважала, що державний виконавець ОСОБА_3 проявила неправомірну бездіяльність під час виконання рішення суду про стягнення на її користь аліментів з усіх видів доходу боржника, унаслідок чого рішення суду тривалий час не виконується.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що державний виконавець тривалий час була обізнана про отримання доходу боржником в учбовому закладі, з початку травня 2016 року, всупереч існуючому порядку постанову про проведення перевірки не виносила.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними матеріалами справи на примусовому виконанні у Київського ВДВС ХМУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Так, згідно вимог вищезазначених статей постановою від 6 травня 2015 року державним виконавцем ОСОБА_3 відкрито виконавче проживання.

Згідно до п.1 ст. 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Відповідно до п.4 Закону у разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи в ході примусового виконання державним виконавцем ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» вжито заходи, спрямовані на встановлення джерел доходів та майна, зареєстрованого на праві власності за боржником ОСОБА_4, а саме: направлено запити 24.02.2016, 21.04.2016, 10.06.2016 до Міжнародного університету бізнесу і права щодо отримання інформації про розмір доходу ОСОБА_4 в даному університеті.

На підставі отриманої інформації з Міжнародного університету бізнесу та права державним виконавцем встановлено джерело доходів боржника та розмір отриманих сум, тому суд першої інстанції дійшов підставного висновку про те, що державним виконавцем правомірно не виносилась постанова про перевірку інформації про отримання боржником заробітної плати, у зв'язку з недоцільністю.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень відповідно до чинного законодавства.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає , що ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст303,307,312,314,319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий: Швецова Л.А.

Судді: Бурлака І.В.

Бровченко І.О.