АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/88/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Гончарук В.П.
Доповідач-Чобіток А.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Крижанівської Г.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року позивач пред»явив вказаний позов до відповідача та зазначав,що 03.03.2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1-17/08Ф, умови якого сторони змінювали та доповнювали,підписуючи додаткові угоди відповідно 24 червня 2010 року,24 грудня 2010 року,19 травня 2011 року,08 червня 2011 року,17 листопада 2011 року 28 травня 2012 року.

Згідно з умовами договору банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі грошові кошти в розмірі 15 150 000 грн. строком до 03.03.2013 року зі сплатою 17,49 відсотків річних.

В забезпечення належного виконання позичальником зобов»язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 1-017/10ф від 24 червня 2010 року з наступними змінами та доповненнями до нього від 27 грудня 2010 року, від 18 листопада 2011 року та від 28 травня 2012 року; 04 березня 2008 року було укладено договір поруки №1-017/10Ф-1 між банком та ОСОБА_8 з наступними змінами та доповненнями до нього від 24 червня 2010 року,від 27 грудня 2010 року,від 18 листопада 2011 року та від 28 травня 2012 року; 04 березня 2008 року було укладено договір поруки № 017/10Ф-2 між банком та ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що позичальником належним чином не виконуються зобов»язання щодо повернення кредитних коштів,позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість, яка утворилась станом на 30.01.2013 року і складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15 150 000 грн.,пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 226 212,33 грн.,заборгованості по процентам у розмірі 2 393 285,11 грн.,пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 36 681,69 грн..

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 17 806 179,13 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3 441,00 грн..

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначають, що при вирішенні спору суд порушив ч. 3 ст. 554 ЦК України, стягнувши з боржника та поручителів заборгованість солідарно, незважаючи на те, що договори поруки укладалися з кожним поручителем окремо. Крім того позивач не довів належними та допустимими доказами факт видачі позичальнику кредит на суму 15 150 000 грн..

Ухвалами апеляційної інстанції від 17.09.2015 року в даній справі відкрито апеляційне провадження.

До розгляду апеляційної скарги по суті представники відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3,посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, подали клопотання про зупинення апеляційного провадження в справі до встановлення правонаступників померлого.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис № 14509 Відділом реєстрації смерті у м. Києві..

Судом апеляційної інстанції 08.10.2015 року зупинено провадження у даній справі , оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.

В зв»язку з тим, що шестимісячний строк передбачений чинним законодавством для прийняття спадщини закінчився, судом апеляційної інстанції 16.05.2016 року відновлено провадження у даній справі, призначено справу до розгляду на 28.07.2016 року , 08.09.2016 року та 03.11.2016 року .

В дані судові засідання ні представник позивача, ні відповідачі та їх представники не з»явилися, хоча належним чином повідомлялись про судові засідання, документів, які підтверджують правонаступництво після померлого ОСОБА_7 не надали .

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що 03.03.2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1-17/08Ф, умови якого сторони змінювали та доповнювали,підписуючи додаткові угоди відповідно 24 червня 2010 року,24 грудня 2010 року,19 травня 2011 року,08 червня 2011 року,17 листопада 2011 року 28 травня 2012 року, згідно з якими банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 15 150 000 грн. строком до 03.03.2013 року зі сплатою 17,49 відсотків річних.

В забезпечення взятого ОСОБА_6 на себе зобов»язання за вказаним кредитним договором , 24 червня 2010 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 1-017/10ф з наступними змінами та доповненнями до нього від 27 грудня 2010 року, від 18 листопада 2011 року та від 28 травня 2012 року; 04 березня 2008 року був укладений договір поруки №1-017/10Ф-1 між банком та ОСОБА_8 з наступними змінами та доповненнями до нього від 24 червня 2010 року,від 27 грудня 2010 року,від 18 листопада 2011 року та від 28 травня 2012 року; 04 березня 2008 року було укладено договір поруки № 017/10Ф-2 між банком та ОСОБА_5.

Згідно з вказаними окремими договорами поруки, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, кожен окремо один від одного зобов»язувалися у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_6 зобов»язань за кредитним договором виконати за нього зобов»язання перед кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором, зі змінами і доповненнями до нього ( п.п. 2.1. Договорів поруки).

Взяті на себе зобов»язання банк виконав в повному обсязі, проте ОСОБА_6 від виконання умов договору ухиляється, в зв»язку з чим виникла заборгованість. Поручителі взяті на себе зобов»язання , передбачені договорами поруки не виконали.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано кредитний договір, додаткові угоди до нього, графіки щомісячних платежів, виписки за рахунками по кредитному договору, а також окремі договори поруки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» суд встановив та виходив з того, що отримавши кошти в сумі відповідно до умов договору, ОСОБА_6 свої зобов»язання за ним належним чином не виконує , щомісячні платежі не здійснює , тобто відмовився від виконання взятого на себе зобов»язання , що призвело до порушення останнім умов договору, а тому у банку виникло право вимоги як до позичальника, так і до поручителів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо порушення боржником своїх зобов»язань,передбачених кредитним договором в частині щомісячного погашення заборгованості у розмірах встановлених графіком відповідно до умов кредитного договору,а також з визначеним розміром заборгованості,яка підлягає стягненню на користь позивача.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо солідарної відповідальності поручителів з наступних підстав .

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не має права пред'явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

З огляду на викладене й на відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України немає.

Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України у своїх Постановах № 6-35цс15, № 6-255цс15, № 6-511цс15.

На підставі викладеного, зважаючи на ту обставину, що кожен із поручителів з позивачем уклав самостійний договір поруки за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення суми заборгованості з боржника на користь позивача солідарно окремо з кожним із поручителів.

Крім того, як вже зазначалось вище, то під час знаходження даної справи в суді апеляційної інстанції, один із поручителів - ОСОБА_7 помер.

Після закінчення шестимісячного строку передбаченого чинним законодавством для прийняття спадщини, ні відповідачами, ні позивачем, документів,які підтверджують правонаступництво після померлого ОСОБА_7 не надано , внаслідок чого колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_7 належить відмовити.

Доводи апеляційних скарг про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт видачі позичальнику кредиту на суму 15 150 000 грн., не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються виписками банку за особовим рахунком ОСОБА_6 НОМЕР_1/UAH ( а.с.121-198 том 1 ).

При цьому оспорюючи факт одержання ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 15 150 000 грн., ні сам ОСОБА_6, ні поручителі у даній справі, кредитний договір , як це передбачено Цивільним Кодексом України, не оспорили.

Керуючись ст.ст.88,304,307,308,313-315.319 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості - відмовити.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» 15 150 000,00 грн. заборгованості за кредитним договором, 226 212,33 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 2 393 285,11 грн. заборгованості по процентам, 36 681,69 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, а всього 17 806 179,13 грн. , а також судовий збір у розмірі 1720,50 грн. з кожного .

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» 15 150 000,00 грн. заборгованості за кредитним договором, 226 212,33 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 2 393 285,11 грн. заборгованості по процентам, 36 681,69 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, а всього 17 806 179,13 грн. , а також судовий збір у розмірі 1720,50 грн. з кожного .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -