Справа № 500/5630/13-ц
Провадження № 2-р/500/5/16
УХВАЛА

11 лютого 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл заяву представника позивача ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселення,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселенні задоволено та зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в здійснення права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Крилова, б.99. Виселено ОСОБА_5 з житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Крилова, б. 99.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.02.2015 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року залишено без змін.

25.12.2015 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою просив ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселенні, а саме з метою виконання рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2015 року видати виконавчий лист на виселення з будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Крилова, б.99 ОСОБА_6.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2016 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселення відмовлено.

01.02.2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою просив розяснити ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2016 року, посилаючись на те, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області не виконано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року, виконання якої обовязкове на всій території України. Також, по кожному судовому рішенню, яке набрало законної сили, за заявою осіб на користь яких воно ухвалено, видається виконавчий лист. В даному випадку не виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року та не видача виконавчого листа на виселення ОСОБА_6 з будинку №99 по вул. Крилова в м. Ізмаїлі є незаконною, оскільки Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ згідно касаційної скарги ОСОБА_6 залучив його до участі у розгляді справи № 500/5630/13ц та вирішив питання про права та обовязки ОСОБА_6 на стороні ОСОБА_3 заявляти свої вимоги на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з тим, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в ухвалі від 29.01.2016 року про винесення додаткового рішення по вищезазначеній справі, зазначив, що позивач ОСОБА_1 вимоги до ОСОБА_6 не предявляла і тому відмовив в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили розяснити ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2016 року.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні заперечували проти розяснення ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду від 29.01.2016 року.

Дослідивши заяву про розяснення рішення суду, вислухавши сторони та розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до ч.1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Таким чином, роз'яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих фрагментів рішення, які здебільшого знаходяться у резолютивній частині та розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

На підставі вищезазначених норм вбачається, що роз'ясненню підлягають не усі судові рішення, ухвалені в порядку цивільного судочинства, а лише ті рішення суду, якщо їх незрозумілість, невизначеність або нечіткість мотивувальної або резолютивної частини рішення може вплинути на ефективність його виконання.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що мотивувальна та резолютивна частини рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2014 року за наслідками розгляду спору між сторонами містить чітке формулювання і є зрозумілим та вимоги за позовом не потребують додаткового вирішення, у зв'язку з чим не викликає труднощів у виконанні рішення, порядок виконання якого передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, ухвала суду не може бути розясненою відповідно до вимог ст. 221 ЦПК України, оскільки можливе саме роз'яснення рішення суду.

На підставі викладеного, ознайомившись з поданою заявою про розяснення рішення суду, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2014 року та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2016 року, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про розяснення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 221 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про розяснення рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2014 року та ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2016 року ухваленим по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселенні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_7