ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/6369/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

третьої особи ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про визнання рішень протиправними та їх скасування

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовом до Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач) про визнання рішень протиправними та їх скасування.

Свої позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень, мотивувала тим, що 14 липня 2016 року органом опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації було прийнято розпорядження щодо встановлення режиму побачень ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4 та одночасно прийнято рішення про прийняття висновку з метою направлення останнього до Дніпровського районного суду м. Києва про недоцільність останнього позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 Вважає, що вони є протиправними та такими, що порушує права малолітньої дитини. Дії органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, які мали бути спрямовані на захист здоров'я та життя малолітньої дитини, навпаки виразилися в порушенні прав малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом прийняття розпорядження від 26.07.2016 р. про визначення участі батька у вихованні його дитини та висновку від 18.07.2016 р. про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р., відтак просить суд визнати рішення органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 26.07.2016 р. за № 505 про встановлення режиму побачень ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 із донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також висновок органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 18.07.2016 р. за № 101-6546/03 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними та скасувати їх.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача у свою чергу заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що засідання комісії проводилося згідно діючого законодавства та типового положення про комісію з питань захисту прав дитини.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 26 липня 2016 року Дарницька районна в місті Києві державна адміністрації (як орган опіки та піклування) прийняла розпорядження № 505 про визначення участі батька у вихованні його дитини (а.с. 51).

У подальшому, 18 липня 2016 року Дарницька районна в місті Києві державна адміністрації (як орган опіки та піклування) прийняла висновок № 101-6546/03 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52).

Відповідно до Типового положення та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2006 р. № 866, Комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Сімейним і Цивільним кодексами України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про охорону дитинства», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», «Про освіту», «Про соціальні послуги», «Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю», Конвенцією ООН про права дитини, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також положенням про неї, розробленим відповідно до цього Положення. Основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. А статтею 14 цього кодексу передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язком для неї.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Тобто, законодавство пов'язує право звернення за судовим захистом з суб'єктивною думкою фізичної особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об'єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте як відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, до суду вправі звертатися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Водночас, за змістом вказаної статті, а також інших норм, які гарантують право на звернення до суду (Конституція України, ЦК України та інші нормативно-правові акти) повинні існувати порушення права чи законного інтересу або спір щодо них на момент звернення до суду.

Відтак, звертаючись до суду з вимогою про визнання рішень Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (як органу опіки та піклування), позивачем не доведено яким чином порушується її право чи не визнається іншою особою до якої пред'явлено позов у розумінні ст. 15 ЦК України, а саме Службою у справах дітей, оскільки відповідач є структурним підрозділом Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації і покладені на нього завдання істотно відрізняються від визначених Типовим положенням завдань органу опіки та піклування.

Разом з тим, згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на те, що позивач звернулась з заявленими позовними вимогами до Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, а доказів порушення її прав саме цією особою не доведено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 11, 15, 46, 57-60, 88, 137, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.