РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8352/16-ц

Провадження № 2/643/4988/16

09.11.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Малихіна О.Р.

при секретарі - Воловод К.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту спільного проживання і про визнання права власності на частку квартири,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити юридично значимий факт, що з 01.01.1987 року по 10.08.2008 року вона була членом сімї померлого 10.08.2013 року ОСОБА_5, та визнати за нею право власності на 75/100 часток АДРЕСА_1, як набуте внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу.

Вказує, що з ОСОБА_5 вона проживала однією сімєю з 01.10.1986 року, проживали вони постійно разом, мали спільний бюджет та вели з ним спільне господарство. На початку 1987 року ОСОБА_5 повідомив її, про бажання обміняти свою квартиру на іншу квартиру в іншому районі, так як його не влаштовує розташування квартири поруч із місцем проживання його колишньої дружини. Було знайдено для обміну АДРЕСА_1. Але наймача даної квартири не влаштовувала квартира в якій наймачем був ОСОБА_5, але влаштовувала квартира, в якій вона була наймачем - кв. 6 в буд. З по вул. Бакуліна в м. Харкові. Враховуючи те, що вона та ОСОБА_5 вже мешкали однією сім'єю, вели спільне господарство і бажали надалі проживати разом, було проведено потрійний обмін, за яким: її квартиру обміняне на АДРЕСА_2 в якій наймачем був ОСОБА_5, а АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6, обміняне на її квартиру на вул. Бакуліна в м. Харкові, в якій наймачем була вона. АДРЕСА_1, яку отримав ОСОБА_5 знаходилась в ЖБК «Граніт». При здійсненні обміну колишній член кооперативу ОСОБА_6 забрав пайові внески на вказану квартиру, а тому ОСОБА_5 повинен був внести суму пайових внесків на вказану квартиру, яка складала 5270,78 карбованців. На той час ОСОБА_5, з яким вона вже була членом однієї сім'ї та вела спільне господарство, не мав в повному обсязі таких грошових коштів, тому для виплати нами паю за вищезазначену квартиру нею 26.05.1987 року був проданий за 4000,00 крб. пай, вартість якого складав гараж №381 в гаражно-будівельному кооперативі «Ювілейний-2», який належав їй та ні її померлому чоловіку, а 27.05.1987 року вказана сума була внесена нею на рахунок в ЖБК «Граніт», а ОСОБА_5 внесено 1270,78 карб. на рахунок в ЖБК «Граніт», в якості пайового внеску на кв. 170, в буд. 52, по вул. Героїв Праці в м. Харкові.

Після цього, 29.05.1987 року ОСОБА_5 отримав обмінний ордер на цю квартиру і вони вселились в квартиру і проживали в неї спільно з ОСОБА_5, як члени однієї сімї, до смерті чоловіка 10.08.2013 року. Після смерті чоловіка вона продовжує проживати в спірній квартирі.

Вважає, що їй, як члену сімї члена житлового кооперативу, належить 75/100 частин спірної квартири, що дорівнює 4000,00 карбованців, яки вона внесла як пайовий внесок 27.05.1987 року, а померлому ОСОБА_5 належить 25/100 частин цієї квартири.

Представник відповідачки ОСОБА_2 проти позову заперечував з тих підстав, що квартира в повному обсязі належить померлому ОСОБА_5 і ні яких доказів того, що позивачка вносила особисті кошти за вказану квартиру в 1987 році немає.

Відповідачка ОСОБА_3 про дату і час розгляду справи повідомлена повістками, але в судове засідання ні одного разу не зявилась, про причини неявку суд не повідомляла, заяв про розгляд справи за її відсутністю до суду не подавала. Суд розглянув справу на підставі наявних в справі доказів.

Третя особа з позовом згодна.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Спірною є кв. №170, в буд. 52, по вул. Героїв Праці в м. Харкові, яка знаходиться в ЖБК «Граніт. Власником квартири є ОСОБА_5, який помер 10.08.2013 року.

Позивачка і померлий проживали спільно як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в період 01.10.1986 року по 10 серпня 2013 року, вони постійно проживали разом, мали спільний бюджет та вели спільне господарство.

Цей факт підтверджується поштовою кореспонденцією на початок 1987 року, а також показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які підтвердили суду, що вони знають позивачку з 1986 року. Вона і померлий ОСОБА_5, якого вони знають ще раніше, познайомили у вересні 1986 року і з жовтня 1986 року вони проживають однією сімєю, вони вважали їх чоловіком і жінкою. З 1987 року позивачка і ОСОБА_5 постійно проживають в спірній кв. 170, в буд. 52, по вул. Герої Праці в м. Харкові як подружжя, вели сумісне господарство, мали спільний побут та бюджет.

Як вбачається з матеріалів справи до травня 1987 року ОСОБА_5 був наймачем АДРЕСА_3, а позивачка наймачем кв. 6 в буд. З по вул. Бакуліна в м. Харкові. На початку 1987 року ОСОБА_5 вирішив поміняти належну йому квартиру на квартиру в іншому районі, у звязку з цим був знайдений трійний варіант обміну, за яким ОСОБА_5 отримував АДРЕСА_1, яка знаходиться в ЖБК «Граніт» членом кооперативу на яку була ОСОБА_6, вона, позивачка, отримувала АДРЕСА_3, наймачем якої. Був ОСОБА_5, а ОСОБА_6 отримувала АДРЕСА_4, в якій наймачем була позивачка.

Відповідно до ст. 137 ЖК Української РСР порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, Житловим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР.

Згідно діючого на той час ст. 40 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою радою Міністрів Українській РСР N 186, 30.04.1985 року «при обміні жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу особа, яка вступає до кооперативу у зв'язку з обміном, зобов'язана внести на рахунок кооперативу в установі банку пайовий внесок не менший, ніж розмір паєнагромадження члена кооперативу, який вибув».

У звязку з цим, для вступу до членів кооперативу ОСОБА_5 необхідно було внести до каси ЖБК «Граніт» пайовий внесок в сумі 5270,78 карбованців за АДРЕСА_1, що був внесений попереднім членом кооперативу ОСОБА_6.

Але ОСОБА_5 не мав такої суми, а тому 4000,00 крб. 27.05.1987 року на рахунок ЖБК «Граніт», зі згоди ОСОБА_5, внесла позивачка, яка була членом його сімї. Той факт, що вказана сума належали позивачці і вона внесла її на рахунок житлового кооперативу підтверджується тім, що вона 26.05.1987 року продала ОСОБА_10 за 4000,00 крб. пай, вартість якого складав гараж №381 в гаражно-будівельному кооперативі «Ювілейний-2», що підтверджується розпискою про отримання вказаної суми, а 27.05.1987 року самостійно внесла вказану суму на рахунок житлового кооперативу, що підтверджується квитанцією ЖБК «Граніт» від 27.05.1987 року..

Після внесення пайового внеску в ЖБК «Граніт» 29.05.1987 року всім учасникам обміну були видані обмінні ордера на вказані квартири, що підтверджується копіями обмінних ордерів.

Таким чином, судом встановлено, що спірну квартиру позивачка і померлий ОСОБА_5 придбали спільно. При цьому позивачка внесла особистих коштів 4000,00 карб., а ОСОБА_5 1270,78 карб., що складає відповідно 75/100 частин і 25/100 частин від вартості квартири.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВС від 22.12.95 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а саме: П.11 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань.

Згідно до п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню Кодексу про шлюб та сім'ю України» N 6 від 15.06.73 Правила статей 22, 28, 29 КпШС не можуть застосовуватись до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають розв'язуватись за нормами ЦК про спільну сумісну власність, якщо майно було набуте внаслідок спільної праці і інше не визначалось письмовою угодою між сторонами, а в інших випадках за нормами ЦК України про спільну часткову власність, з урахуванням ступеню участі цих осіб коштами і особистою працею в придбанні майна.

В п. 6-1. Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1989 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вказано, що при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Постановою Судової палати у цивільних справах від 25 грудня 2013 року №6-135цс13, Верховний Суд України назвав умови визнання майна спільною сумісною власністю цивільного подружжя з урахуванням набуття 1 січня 2004 року чинності новим Цивільним кодексом України. Так, майно, набуте до 1 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї; 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. При цьому спільною працею осіб слід вважати їх спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету.

Відповідно до п. 6 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційному розміру частки паю.(стаття 18 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-ГУ «Про кооперацію», стаття 384 ЦК).

Таким чином судом встановлене, що позивачка проживала спільно з померлим ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 01.01.1987 року і вони за особисті кошти спільно придбали спірну квартиру, а тому позивачці належить частка квартири, яка рівняється внесеної нею суми до ЖБК «Граніт», а тому суд задовольняє позов в цієї частині.

В той же час суд відмовляє в задоволенні позову в частині встановлення факту, що вона була членом сімї померлого ОСОБА_5 з 01.01.1987 року по 10.08.2008 року, оскільки встановлення такого факту не тягне за собою юридичних наслідків.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 75/100 частин кв. 170, в буд. 52, по вул. Героїв Праці в м. Харкові.

В іншої частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області особами які брали участь в судовому засіданні протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а особами які не брали участь в судовому засіданні протягом того ж строку з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: