Справа № 500/5200/16-ц
Провадження № 2/500/2879/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т.,

за участю: представника позивачів ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2016 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять: визнати дійсним договір № 1141 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири № 31 по проспекту Леніна в будинку № 36-б в м. Ізмаїл Одеської області, укладений 06.05.1996 року між ОСОБА_5 та ними на Одеській товарній біржі в Ізмаїльському філіалі; визнати за ними право власності на вказану квартиру, мотивуючи тим, що 06.05.1996 року між ними та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу квартири № 31 по проспекту Леніна в будинку № 36-б в м. Ізмаїл, який зареєстрований Одеською товарною біржею, всі умови якого виконані, з моменту укладення договору. Позивачі відкрито володіють та користуються житлом, проте фактично являючись власниками житла, вони позбавлені можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушені звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. Знайти іншу сторону договору немає можливості.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 06.05.1996 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір № 1141 купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 купили квартиру № 31 по проспекту Леніна в будинку № 36-б в м. Ізмаїл Одеської області. Укладений між сторонами договір зареєстрований Одеською товарною біржею 06.05.1996 року за № 1141. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачами, про що свідчить п. 5 договору, у виконання умов укладеного договору ОСОБА_3, ОСОБА_4 проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на квартиру № 31 по проспекту Леніна в будинку № 36-б в м. Ізмаїл Одеської області, згідно якого власниками вищевказаної квартири вказані ОСОБА_3, ОСОБА_4 Протягом всього часу з моменту укладення договору позивачі відкрито володіють та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.

Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови за № 57 р від 19.02.2016р. проспект Леніна перейменовано у проспект Миру.

Відповідно до довідки №1670 від 03.11.2016 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» власниками квартири № 31 по проспекту Миру в будинку № 36-б в м. Ізмаїл Одеської області зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі договору № 1141 купівлі-продажу нерухомого майна від 06.05.1996 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №60к/191 від 05.06.1996року.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).

Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак позивач позбавлений можливості проводити відчуження вказаного майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1141 від 06.05.1996р. нерухомого майна - квартири № 31 по проспекту Миру в будинку № 36-б в м. Ізмаїл Одеської області, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 на Одеській товарній біржі в Ізмаїльському філіалі.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності на квартиру № 31 по проспекту Миру в будинку № 36-б в м. Ізмаїл Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.11.2016р.

Суддя: ОСОБА_6