Справа № 489/6893/15-ц
Номер провадження 2/489/235/16
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення аліментів,

встановив

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є матір'ю відповідача, їй 73 роки, вона є пенсіонеркою. Зазначає, що її матеріальне становище є вкрай нужденним, стан здоров'я поганий, відповідач добровільно допомогу не надає. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1000 грн., починаючи з 01.11.2015.

В судовому засіданні позивач підтримала позов, просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідач не має можливості сплачувати аліменти та у позивача є ще двоє повнолітніх дітей.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі дітей в утриманні батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги шляхом стягнення аліментів. Вказані правовідносини регулюються Главою 17 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до свідоцтва про народження серії I-ФП №235265 позивач є матір'ю відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Ленінському районі, що підтверджується копією довідки №19538/02. З наявної в матеріалах справи довідки вбачається, що позивач має проблеми зі здоровям.

Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що відповідач не працює, була оформлена підприємцем, однак діяльність припинила, має кредитні зобов'язання та скрутне матеріальне становище.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є донькою позивача, яка є непрацездатною, проживає одна в квартирі, хворіє, отримує пенсію, у розмірі недостатньому для забезпечення потреб у харчуванні, придбанні предметів першої потреби, оплаті комунальних послуг та лікуванні, тому суд приходить до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги.

Суд враховує, що позивач має окрім відповідача ще двох повнолітніх дітей, які також мають обов'язок по утриманню матері і вона може пред'явити вимоги і до них.

Посилання позивача на те, що відповідач продала її будинок, що позивач утримувала доньку відповідача не мають значення у спорі про стягнення аліментів. Обставини, які підлягають доказуванню у справі про стягнення аліментів передбачені ст. ст. 202, 182 СК України.

Заперечення представника відповідача про те, що відповідач за своїм матеріальним становищем не може надавати допомогу не є підставою для відмови у позові, а лише впливає на розмір аліментів.

Враховуючи наявність у позивача ще двох повнолітніх дітей, стан здоров'я та матеріальний стан позивача і відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в сумі 300 грн. щомісячно.

Одночасно суд роз'яснює позивачу, що у випадку виникнення особливих обставин, таких як необхідність лікування зору тощо, позивач може звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання матері, які можуть стягуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 20.03.1968 р. н., народилася у м. Миколаєві Миколаївської області, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2015 року в розмірі 300 грн. з подальшою індексацією.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 487,2 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв