СУДОВИЙ НАКАЗ
Справа № 569/1130/16-ц
Суддя Рівненського міського суду Тимощук О.Я., розглянувши заяву про видачу судового наказу ПАТ «Рівнеобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію.
Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68, ст. 179 Житлового кодексу України, ст.19 Закону України "Про теплопостачання", п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1, 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", абз. 2. п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників. Квартиронаймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 625, 714 ЦК України від 16 січня 2003 року № 435-IV, боржник зобов»язаний оплачувати стягувачеві поставлену електричну енергію. Крім вказаних норм, обов»язок боржника оплачувати спожиту ним електроенергію визначено ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, а також п.п. 19-22, 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357.
Виходячи з п.п. 1, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, постачання електричної енергії населенню, відноситься до житлово-комунальних послуг, які надає стягувач.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання не допускається .
На підставі викладеного, ст. ст. 525,526 ЦК України, ст. 67, ч. 1 ст. 68, ст. 179 Житлового кодексу України, ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1, 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", абз. 2. п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", керуючись ст. ст. 96, 102, 103 ЦПК України,
3. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя О.Я. Тимощук
Відповідно до ст. 105. ЦПК України, боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. У заяві про скасування судового наказу має бути зазначено:
1) найменування суду, в який подається заява;
2) ім'я (найменування) стягувача та боржника, а також ім'я (найменування) представника боржника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження;
3) наказ, що оспорюється;
4) посилання на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача;
5) посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача;
6) перелік документів, що додаються до заяви. Заява підписується боржником або його представником і подається з її копією та копіями доданих до неї документів для надання стягувачеві. До заяви, яка подається представником боржника, має бути додано документ, що підтверджує його повноваження. До неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу застосовуються норми статті 121 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 106 ЦПК України, у разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.