Справа №639/4223/16-ц
Провадження №2/639/1550/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В. розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

24 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою суду від 13.07.2016 року у даній справі було відкрито провадження справу призначено до судового розгляду.

18 липня 2016 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по даній цивільній справі, в якій він просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Суддя, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, підставою для накладення арешту на майно відповідача є докази, що свідчать про наявність такого майна, його належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна у особи.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухому майно №63553573 від 15.07.2016 року, відповідачу у справі ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 1/1 частина квартири АДРЕСА_2, запис про право власності №5726785.

Суд вважає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки сума позову є значною та у відповідача відсутнє будь-яке інше нерухоме майно, у зв'язку з чим суд вважає необхідним накласти арешт на зазначене вище нерухоме майно, що відповідає характеру спірних правовідносин.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Накласти арешт на 1/1 частину квартири АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (ІІН:НОМЕР_1), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна №01, запис про право власності №5726785.

Ухвала підлягає негайному виконанню органами або субєктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Копію ухвали надіслати заявнику та заінтересованим особам, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя В.В. Труханович