У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 4 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила усунути від права на спадкування ОСОБА_3

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та заповіла їй все своє майно. Син ОСОБА_4 - ОСОБА_3 будучи непрацездатним та маєючи обов'язкову частку у спадщині також подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Зазначає, що ОСОБА_3 ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка через похилий вік, тяжку хворобу потребувала допомоги.

З огляду на викладені обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 4 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. 1224 ЦК України дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову про усунення від права на спадкування.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від цього обов'язку.

Оскільки позивачем не надано до суду доказів на підтвердження ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надавати, тому суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 4 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В.Закропивний