АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2875/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22-ц/774/1772/К/16 Тимошенко Т.І.
Категорія - 55 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

при секретарі: Масловій К.В.,

за участі: ОСОБА_2,

представника Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Системавтоматика" - Мустафіна Вячеслава Ільсуровича,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Системавтоматика" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до ТОВ "НВП Системавтоматика" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову вказала, що наказом № 6-к від 01 лютого 2010 року вона була прийнята з 01 лютого 2010 року на ТОВ «НВП «Системавтоматика» на посаду інженера-конструктора Ш категорії по переведенню з ТОВ «Промспецавтоматика» відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України. 15 березня 2011 року наказом № 10-п від 15 березня 2011 року, вона була переведена начальником проектного відділу. 21 травня 2014 року позивач була звільнена з займаної посади ТОВ «НВП «Системавтоматика» на підставі наказу № 13-к, за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України.

На день звільнення відповідач з нею у повному обсязі не розрахувався. Нею було направлено відповідачу заяву від 08 лютого 2016 року про надання довідки про роботу на даному підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи, розміру заробітної плати, із зазначенням розміру заборгованості по всім виплатам. Заяву відповідач отримав 13 лютого 2016 року, про що є відмітка на повідомленні про вручення листа. Оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати заробітну плату в день звільнення, з відповідача на її користь відлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку.

Тому позивач, згідно своїх уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з ТОВ «НВП «Системавтоматика» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1315 гривень 77 копійок, стягнути з ТОВ «НВП «Системавтоматика» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 32195 гривень 00 копійок, та стягнути з ТОВ «НВП «Системавтоматика» на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «НВП Системавтоматика» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 1315 гривень 77 копійок.

Стягнуто з ТОВ «НВП Системавтоматика» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13810 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ТОВ «НВП Системавтоматика» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13810 грн. та ухвалення в цій частини нового рішення про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 32010 грн. 68 коп. посилаючись на те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги довідку надану відповідачем, яка розрахована з порушенням вимог параграфу 6 п.2 ч.II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. Вважає, що на її користь має бути стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі саме 32010 грн. 68 коп. з розрахунку 500 робочих днів затримки помножені на 64 грн. 02 коп.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звільнившись з підприємства відповідача, з вини відповідача не отримала всі суми, що повинні були їй виплачені в день звільнення, а саме суми недоплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 6-к від 01 лютого 2010 року позивачка ОСОБА_2 була прийнята на роботу з 01 лютого 2010 року до ТОВ «НВП «Системавтоматика» на посаду інженера-конструктора Ш категорії по переведенню з ТОВ «Промспецавтоматика» відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України.

15 березня 2011 року наказом № 10-п від 15 березня 2011 року, вона була переведена начальником проектного відділу.

21 травня 2014 року позивачка була звільнена з займаної посади ТОВ «НВП «Системавтоматика» на підставі наказу № 13-к, за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відповідач не провів повного розрахунку з позивачкою ОСОБА_2

На момент звільнення позивачки їй належали до виплати заробітна плата за квітень 2014 року у розмірі 850 гривень 40 копійок, та заробітна плата за травень 2014 року у розмірі 464 гривні 77 копійок, усього у загальній сумі заборгованість відповідача ТОВ «НВП «Системавтоматика» по заробітній платі перед позивачкою склала 1315 гривень 77 копійок, заборгованість у зазначеній сумі визнано відповідачем у справі.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги позивача в оскаржуваній частині стосовно того, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги довідку надану відповідачем, яка розрахована з порушенням вимог параграфу 6 п.2 ч.II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 колегія суддів виходить з того, що з відповідача на користь позивачки повинна бути стягнена сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільнені, передбачена ст. 117 КЗпП України виходячи, з розрахунку 500 робочих днів затримки помножені на 27 гривень 62 копійки що складає 13810 грн.

Так, відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Сума заробітної плати яка не була виплачена позивачу складає 1315 гривень 77 копійок, день виплати цієї суми є днем фактичного розрахунку щодо виплати заробітної плати за час роботи позивачки.

Час затримки виплати заробітної плати відповідачем позивачці згідно до наданого суду відповідачем належним чином завіреного розрахунку середньої заробітної плати, з врахуванням усіх належних відрахувань складає 500 робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивачки на момент звільнення 27 гривень 62 копійки про що свідчить надана відповідачем довідка з розрахунком.

Згідно абзацу 3 п.8 частини ч.II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 «середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства». Встановлення неповного робочого тижня на підприємстві відповідача, яке поширювалось й на позивача, визначає графік роботи підприємства, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача має базуватися на двох останніх місяцях її роботи до звільнення на підприємстві.

Тому вимога позивача виключити два останні місяці з розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є безпідставною та суперечить Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: