Справа № 549/561/15-ц 2/549/4/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого-судді Орел І.І.

при секретарі Міщенко Т.А.

з участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Чорнухи справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

встановив:

У листопаді місяці 2015 року позивачка звернулася із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В позовній заяві вказує, що 23 лютого 2013 року продала в розстрочку відповідачу автомобіль марки SKODA моделі FELICIA, 1997 року випуску шасі №VIN TMBEFF653W0760724, реєстраційний номер НОМЕР_1.

За умовами договору відповідач згідно з письмовою розпискою повинен був щоденно до 23 листопада 2013 року перераховувати на банківську картку позивачки по 150 гривень, що загалом становить 40550 гривень.

Укладаючи договір, ОСОБА_3 діяла від імені власника транспортного засобу ОСОБА_4 на підставі довіреності виданої останнім.

До вересня місяця 2013 року відповідач частково виконав взяті на себе зобов»язання та виплатив грошові кошти в сумі 11246 гривень. Борг на момент звернення її до суду становить 29704 грн.

У відповідності до розрахунку інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань , відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивача інфляційні витрати за весь час прострочення у розмірі 22129 гривень, а також три проценти річних простроченої суми у розмірі 1872 грн., 57 коп. Загальна сума заборгованості станом на день подання позову складає 53706 грн 05 коп.

Просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь суму основного боргу у розмірі 29704 грн., три відсотки річних у розмірі 1872,57 грн., 22129,48 грн., - інфляційних витрат та судовий збір 537,05 грн.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 не з»явилася, подала до суду заяву, в якій прохала розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 приймав участь у судових засіданнях 15 та 22 грудня 2015 року та 6 січня 2016 року позов не визнав, суду показав, що мав домовленість із ОСОБА_3 про те, що вона передає йому на запасні частини автомобіль SKODA моделі FELICIA, а він виплачуватиме їй кошти з 23 лютого по 23 листопада 2013 року. Частину коштів їй виплатив, а потім, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримав тяжкі тілесні ушкодження. Згідно висновку медичної експертизи є інвалідом ІІ групи.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив, що в лютому місяці 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбулася домовленість про передачу останньою відповідачу автомобіля SKODA моделі FELICIA, 1997 року випуску. Відповідач написав позивачці розписку, в якій зобов»язувався віддати певну суму коштів за отримання цінності. Із боргової розписки, яка мається в цивільній справі неможливо зробити висновок, що передала позивачка відповідачу, так як в ній не зазначені номера частин автомобіля, його колір, державний номер та інші ідентифікуючі ознаки. В названому документі зазначено зовсім незрозумілий порядок сплати коштів, чи то щоденний чи щопонеділка. Боргова розписка, яка мається в цивільній справі не є договором, так як в ній не зазначено предмет договору не вказано суму на яку він оформлений.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, цього не заперечує позивачка в позовній заяві та власник автомобіля у своїй заяві, що ОСОБА_3 не є власником автомобіля, а тому і не мала права укладати договір на його відчуження. Представник відповідача просить відмовити в позові в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву з якою вбачається, що 20 травня 2011 року ним була видана довіреність на ім»я позивачки ОСОБА_3 щодо розпорядження автомобілем SKODA моделі FELICIA, 1997 року випуску. З позовними вимогами ОСОБА_3 погоджується повністю, розгляд справи просив проводити без його участі.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 03.05.2007 року №АІС026859 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на автомобіль марки SKODA моделі FELICIA, 1997 року випуску шасі №VIN TMBEFF653W0760724, реєстраційний номер НОМЕР_1.

20 травня 2011 року ОСОБА_4 видав ОСОБА_3 довіреність, якою уповноважив останню розпоряджатися (продавати, здавати в оренду) належним йому автомобілем SKODA моделі FELICIA.

23 лютого 2013 року позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 домовились про те, що ОСОБА_1 бере під виплату авто SKODA моделі FELICIA, 1997 року випуску, а він в свою чергу повинен їй передавати певну суму коштів, про що написав боргову розписку. Кошти повинен сплачувати на картку №288760 до 23 листопада 2013 року, щодобово по 150 гривень та щотижнево.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Копію документа, що мається у справі розписку ОСОБА_1 не можливо назвати договором, так як він нотаріально не посвідчений та не пройшов державну реєстрацію у відповідних органах Державної автомобільної інспекції.

Відповідно до «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року зі змінами та доповненнями, передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків. Реєстрація транспортних засобів скасовується в разі встановлення факту, що документи, які посвідчують особу власника, підтверджують правомірність придбання транспортного засобу або право на користування та розпорядження ним, є фіктивними чи підробленими. Реєстрація транспортних засобів також скасовується у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів його складових частин.

Таким чином, Правилами встановлено спеціальний порядок державної реєстрації транспортних засобів.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» згідно із ст. 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Аналізуючи боргову розписку, яка мається в справі, суд встановив, що вона написана саме на ім»я ОСОБА_3, а не на ім.»я власника автомобіля.

Оцінкою досліджених вищенаведених доказів, суд прийшов до висновку, про відсутність договору про купівлю-продаж вищезазначеного автомобіля між сторонами. Якого фактично не могло відбутися між ними за відсутністю автомобіля у власності позивачки та повноважень від власника автомобіля на час одержання коштів і складання боргової розписки.

Таким чином суд вважає, що встановлені фактичні обставини по справі та надані докази не дають підстав вважати перехід права власності на автомобіль від позивачки ОСОБА_3 до ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Факт видачі довіреності позивачці на право розпорядження транспортним засобом без укладення договору купівлі-продажу не є договором, який допускає перехід права власності на майно до третіх осіб, не може вважатися відчуженням автомобіля ОСОБА_4, оскільки останній не втратив правового зв»язку з автомобілем, як його власник.

Відповідно до статей 237, 244, 245 Цивільного кодексу України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя.

Статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє.

Таким чином, довіреність не є тим документом, який засвідчує право власності особи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В борговій розписці, яка знаходиться в цивільній справі не прописано конкретно, яку суму коштів повинен сплатити відповідач позивачці.

В розрахунку по борговій розписці, який надала позивачка, зазначено, що ОСОБА_1 перерахував їй різні суми коштів в дні, які не співпадають з умовами вказаними в розписці. Окрім того зазначені в розрахунку суми виплат належним чином не підтверджені, тому не можуть бути взяті судом, як докази по справі.

Керуючись ст.ст.208,210,655,656,657 ЦК України, ст. ст. 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів із ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий