Справа № 307/3096/16-ц
Провадження № 2/307/1660/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок розташований в смт. Дубове по вул. Борканюка 61.

Посилається на те, що у 1991 році його батьки побудували спірний житловий будинок, за яким закріплена земельна ділянка площею 0.05 га. 28.06.2006 р., померла мати, ОСОБА_5, а 17.09.2010 р., - батько, ОСОБА_6 12.11.2011 р. він звернувся у держнотконтору із заявою про прийняття спадщини, а його сестра, ОСОБА_2, та брати ОСОБА_1 і ОСОБА_4 подали заяви про відмову від спадщини на його користь. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за ним право власності на спадковий будинок, так як вважає, що при житті батьків він був зареєстрований згідно з діючим на той час законодавством.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що він є братом позивача, який згідно усної домовленості між батьками та всіма дітьми залишився проживати у батьківському будинку. Після смерті батьків, він, сестра ОСОБА_2 та брат ОСОБА_4 написали у нотаріуса заяви про відмову від спадщини у користь брата ОСОБА_1.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися. Надіслали заяви про розгляд справи у їхній відсутності.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у 1990-91 роках ОСОБА_5 і ОСОБА_6 побудували житловий будинок № 61 по вул. Борканюка в смт. Дубове. Будинок будувався на підставі рішення виконкому Тячівської районної ради народних депутатів від 14.09.1990 р., яким було надано дозвіл ОСОБА_6 на будівництво. Батькові позивача також було видано паспорт на забудову земельної ділянки площею 0.07 га. за цією ж адресою (а. с. 22-24).

Відповідно до акту про відведення земельної ділянки у межах села (селища, міста) представником технічного бюро при районному архітекторі на підставі вищевказаного рішення ОСОБА_6 відведено в натурі земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво у смт. Дубове, вул. Борканюка 61, загальною площею 700 м.кв. по сусідству з присадибними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Межі відведеної земельної ділянки закріплені в натурі і передані забудовникові ОСОБА_6 (а. с. 25).

Головним архітектором району ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надано дозвіл на право виконання будівельних робіт одноповерхового індивідуального будинку на земельній ділянці у смт. Дубове, вул. Борканюка 61 (а. с. 21).

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у судовому засіданні, встановлено, що будинок № 61 по вул. Борканюка у смт. Дубове, у відповідності до діючого на той час законодавства належав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Статями 1216, 1217 та 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 та ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_5 померла 28.06.2006 р., а ОСОБА_6 -17.09.2010 р. Після їхньої смерті залишилися діти, ОСОБА_6 ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_10 та ОСОБА_4, які згідно з законом є спадкоємцями першої черги.

12.03.2011 р. ОСОБА_1 подав до Тячівської держнотконтори заяву на прийняття спадщини за законом, а ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого батька, ОСОБА_6, на користь брата, ОСОБА_1 (а. с. 13, 14).

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на будинок позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На даний час на імя ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 61 по вул. Борканюка у смт. Дубове, балансова вартість якого становить 345796 грв. (а. с. 16, 17). Будинок двохповерховий: на першому знаходиться сходна площадка загальною площею 1.1 м.кв., коридор 5.1 м.кв., їдальня 11.5 м.кв., комора 4.2 м.кв., кухня 2.3 м.кв., санвузол 3.7 м.кв., комора 4.3 м.кв., підсобне приміщення 15 м.кв., підсобне приміщення 14.9 м.кв., на другому поверсі розміщені коридор 8.5 м.кв., комора 5 м.кв., кухня 5 м.кв., житлова кімната 17.7 м.кв., житлова кімната 17.6 м.кв. та їдальня 14.3 м.кв. (а. с. 20).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що можливість отримати свідоцтво на спадщину в нотаріальній конторі у позивача відсутня, а визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб, тому позовні вимоги, як такі, що є доведеними в судовому порядку, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1297 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадковий житловий будинок розташований в смт. Дубове по вул. Борканюка 61.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.