РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1836/15-ц

пр. № 2/759/158/16

30 травня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6, треті особи: Головне управління юстиції в м.Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмака Ірина Павлівна про визнання батьківства, надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, предмет якого в подальшому був змінений та просить визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер та визначити ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті сина. Позов мотивований наступним. З 1973 року позивач перебував в цивільному шлюбі з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народився син - ОСОБА_8, запис про народження якого проведено органами реєстрації за прізвищем матері. З часу народження ОСОБА_8 позивач визнавав його своїм сином, піклувався про нього, а останній вважав позивача батьком. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 помер. Позивач брав участь в похованні сина. Причину пропуску строку для прийняття спадщини обґрунтовує наявністю важких хронічних захворювань та тривалим погіршення стану здоров'я, що спричинило істотні труднощі для позивача як спадкоємця подати заяву для прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечують посилаючись на те, що враховуючи народження ОСОБА_8 до 01.01.2004 року при вирішенні спору необхідно керуватися нормами КпШС 1960 року. За положеннями ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері та особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ним спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Зазначена норма не передбачає можливості доведення батьківства за допомогою експертизи. На думку представників відповідачів позивачем не надані жодні допустимі докази його спільного проживання з матір'ю померлого, ведення спільного господарства до його народження та здійснення позивачем виховання та утримання сина. Також зазначають, що позивачем не доведена та повністю спростована наданими ним же довідками про стан здоров'я поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

Відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ в м. Києві явку свого представник у судове засідання не забезпечив, надав заяву у якій зазначив про слухання справи у відсутність представника відділу та про необхідність ухвалення рішення за наявними в матеріалах справи доказами з урахуванням фактичних обставин справи.

Головне управління юстиції у м. Києві явку свого представник у судове засідання не забезпечив, надав пояснення у яких зазначено, що встановлення факту батьківства та визначення поважності пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини потребує доказування та встановлення в судовому засіданні.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмака І.П. у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, наділа суду матеріали спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_8

Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 53 КпШС при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Пунктом 3 Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дата при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що свідчить свідоцтво про народження видане Залізничним відділом РАЦС (актовий запис № 1459) (а.с.12), а тому для вирішення вимоги щодо визнання батьківства суд застосовує норми КпШС.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 помер, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблено актовий запис № 11770 та видане відповідне свідоцтво (а.с.26).

Факт батьківства підтверджується доказами щодо спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і батьком до народження дитини.

В якості доказу підтвердження спільного проживання, ведення спільного господарства з матір'ю ОСОБА_8 до моменту народження останнього та утримання сина позивач посилається на покази свідків.

Також посилається як на доказ підтвердження батьківства на судову геномну експертизу.

Згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 239 від 08.06.2015 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_8 складає не менше ніж 99,9% та вважається доведеним (а.с.2-4 т.2).

Свідки ОСОБА_10 (працювала з позивачем), ОСОБА_11 (працювала з матір'ю ОСОБА_8.), ОСОБА_12.(дядько померлого), ОСОБА_13 (сусідка) підтвердили факт спільного проживання, ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_9 до народження ОСОБА_8 Після народження останнього через деякий проміжок часу ОСОБА_1 та ОСОБА_9 проживали окремо, проте останній все одно допомагав сину та цивільній дружині.

Таке роздільне проживання після народження дитини не має суттєвого значення зважаючи на вимогу ст. 53 КпШС про встановлення спільного проживання до народження дитини.

Суд приймає дані покази за належний доказ, оскільки вони є логічними та надані особами, які приймали безпосередню участь у житті ОСОБА_1, ОСОБА_9 та їхнього сина.

На підтвердження заперечень ОСОБА_14 щодо спільного проживання й ведення спільного господарства ОСОБА_1 з матір'ю ОСОБА_8 до його народження посилається на покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які підтримували дружні відносини з ОСОБА_8 Свідки пояснили суду щодо неприймання участі ОСОБА_1 у житті сина. Щодо відсутності спільного проживання, ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_9 вони зробили висновки зі слів померлого.

Доказова база ст. 53 КпШС і вичерпний перелік фактів доказування цієї статті зумовлений лише можливостями доведення. На час дії зазначеної норми не було можливостей доведення батьківства за допомогою експертизи. Суд вважає недоцільним ігнорування доказу отриманого за допомогою технологій, відсутніх під час дії КпШС. За ст. 53 КпШС важливим було спільне проживання та ведення спільного господарства, оскільки іншим шляхом ніж визначений у даній статті батьківство довести було неможливо.

В сукупності наданих позивачем доказів, а саме: показів свідків, висновку експертизи та враховуючи, що з часу народження ОСОБА_8 до моменту його смерті минуло 39 років, що є значним проміжком часу для збереження доказової бази, що суд вважає вимогу позивача про визнання батьківства доведеною.

Відповідно до п.24 Постанови пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини, суд повинен встановити поважність причин пропуску даного строку, існування об»єктивних обставин або істотних труднощів у спадкоємця на час відкриття спадщини для її прийняття у визначені законом строки.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмаки І.П. від 18.03.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено (у зв'язку з пропуском шестимісячного терміну, відсутністю родинних стосунків та відсутністю правовстановлюючих документів) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_8, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.122-123 т. 1)

Як на причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивач посилається на наявність у нього аденоми простати та надає на підтвердження довідку від 27.07.2014 року ТОВ «Центр Уромед» (а.с.30, т.1), виписка із медичної картки амбулаторного хворого від 24.11.2014 (а.с.31, т.1).

Аденома простати є загальним захворюванням, яке на думку суду не є тим захворюванням, яке може уможливити пропуск строку для подачі заяви. Крім того зважаючи на те, що ОСОБА_8 помер на початку липня 2014 року, а доказ наданий суду у вигляді виписки датований листопадом 2014 року суд не може вважати достатньою підставою для поновлення строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Інших доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров'я позивача який би унеможливив подачу ним заяви про прийняття спадщини, суду не надано. Зважаючи на зазначене суд вважає поважність причин пропуску строку не підтвердженою та відмовляє у задоволенні вимоги позивача про поновлення строку для прийняття спадщини.

Керуючись ст. 53 Кодексу про шлюб та сім»ю України, ст. 128 Сімейного Кодексу України та ст.ст. 10, 11, 57, 60, 205, 209, 212-215, 218, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6, треті особи: Головне управління юстиції в м.Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмака Ірина Павлівна про визнання батьківства, надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити частково.

Визнати, що ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_8, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.Києві, народження якого зареєстроване Залізничним відділом ЗАГСу 01.07.1975 р. (актовий запис № 1459) та який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, смерть якого зареєстрована відділом реєстрації смерті у м.Києві 10.07.2014 р. (актовий запис № 11770).

У інших позовних вимогах - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: