У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євтушенко О.І.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького», третя особа - відділ Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області, про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію договору оренди та стягнення упущеної вигоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» (далі - ТОВ «Аграрний дім ім. Горького»), третя особа - відділ Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області, про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію договору оренди та стягнення упущеної вигоди.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки, наданої їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,8096 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. Вищевказана земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» згідно з договором оренди земельної ділянки від 12 вересня 2006 року № 752, зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРВ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 серпня 2008 року, укладеного строком на 10 років. Відповідно до п. 11.1 вказаного договору оренди земельної ділянки, договір оренди набрав чинності після його державної реєстрації. Незважаючи на те, що державна реєстрація договору здійснена 29 серпня 2008 року, вказана земельна ділянка фактично була передана відповідачу 12 вересня 2006 року. Вважаючи, що фактично моментом укладення договору є момент, підписання цього договору, а саме 12 вересня 2006 рік, то його строк дії відповідно закінчився 13 вересня 2016 року, тому після цієї дати вказаний договір оренди земельної ділянки припинив свою дію.

Посилаючись на вищевикладені обставини та з урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просила суд визначити строк дії договору оренди землі з 12 вересня 2006 року по 12 вересня 2016 року, скасувати запис про державну реєстрацію договору оренди з 13 вересня 2016 року та стягнути з відповідача 8 736 грн 90 коп. упущеної вигоди.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення висновки щодо спливу строку дії договору оренди земельної ділянки від 12 вересня 2006 року № 752, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», та щодо припинення дії цього договору з 12 вересня 2016 року. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що у відповідності до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір.

Разом із тим, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами, ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 12 вересня 2006 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Пунктом 3.1 договору оренди земельної ділянки передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком на 10 років, починаючи з моменту державної реєстрації цього договору.

Державна реєстрація вказаного договору здійснена 29 серпня 2008 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки визначений умовами договору строк його дії на момент розгляду справи у суді не сплив.

Змінюючи рішення суду першої інстанції шляхом виключення з його мотивувальної частини висновків щодо спливу строку дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами 12 вересня 2006 року, та припинення дії цього договору з 12 вересня 2016 року, апеляційний суд, встановивши, що оскільки при укладенні оспорюваного договору оренди сторони досягли згоди щодо початку строку дії договору оренди землі, а саме, з моменту його державної реєстрації (п. 3.1 договору), дійшов обґрунтованого висновку про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для зміни визначеного сторонами моменту відрахування строку дії договору та про припинення його дії 12 вересня 2016 року.

Доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судами наданих доказів - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у судах обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Отже доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їхзміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року у незміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кадєтова