Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого - судді - Неганової Н.В.

при секретарі - Савіцькому Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона на підставі заповіту від 30.01.2016 року після смерті ОСОБА_3 успадкувала квартиру АДРЕСА_1. Заповідач набула право власності на вказану квартиру також внаслідок прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 у розмірі 1/2 частини квартири та після смерті свого сина ОСОБА_5 у розмірі 1/2 частини квартири. Під час реєстрації права власності за ОСОБА_3 не було виявлено жодних обтяжень щодо зазначеної квартири. Нещодавно з'ясувалось, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано за №1438716 від 04.11.2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою обтяження у вигляді арешту 1/2 частини вказаної квартири, яка належить ОСОБА_5 Обтяження зареєстроване на підставі постанови відділу державної виконавчої служби у Подільському районі м. Києва від 01.11.2001 року. ОСОБА_5 помер у 2009 році. Згідно з довідкою №26679 від 19.08.2016 року Подільського районного відділу державної виконавчої служби жодних проваджень відносно ОСОБА_5 у відділі немає, а тому позивачка вважає, що відсутні підстави накладення арешту на майно. Наявність арешту позивачка вважає безпідставним, помилковим і таким, що суттєво обмежує її права власника щодо користування та розпорядження квартирою. Позивачка просить скасувати арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №1438716 від 04.11.2004 року.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити, а справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, 30.01.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (податковий номер НОМЕР_1) склала заповіт про те, що все майно рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом і що їй належатиме на день смерті вона заповідає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (податковий номер НОМЕР_2). Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Г.В. 30.01.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №18 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 померла.

Спадкоємицею майна померлої ОСОБА_3 за заповітом є ОСОБА_1

З інформаційної довідки №65097178 від 04.08.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна та копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.01.2011 року (а.с.4-5, 8, 11) вбачається, що квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_3: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2011 року, виданого державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1-162, після смерті 12.06.2010 року матері ОСОБА_4; 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2011 року, виданого державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1-167, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року сина ОСОБА_5.

Також у вказаній інформаційній довідці №65097178 від 04.08.2016 року зазначено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 04.11.2004 року за реєстраційним номером 1438716 зареєстроване обтяження - арешт 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_5. Підставою обтяження є постанова б/н від 01.11.2001 року відділу державної виконавчої служби у Подільському районі.

Згідно з п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за №283/8882, яка діяла на час оформлення спадщини після померлого ОСОБА_5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі наявності заборони нотаріус повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Якщо на згадане вище майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Спадкоємиці ОСОБА_3 27.01.2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, хоча в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 04.11.2004 року за реєстраційним номером 1438716 зареєстроване обтяження - арешт цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За приписами ч. 1 і 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до листів Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві від 19.08.2016 року за №26679 (а.с.13) та від 07.10.2016 року за№32151 (а.с.41) станом на 07.10.2016 року виконавчих листів, постанов про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у відділі не перебуває.

Отже, наразі виконавчих документів щодо боржника ОСОБА_5 на виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві немає. Однак арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_5, накладений відповідно до постанови б/н від 01.11.2001 року відділу державної виконавчої служби у Подільському районі, не скасований.

У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після померлої ОСОБА_3, якій на праві власності належала квартири АДРЕСА_2. За наявності арешту на половину вказаної квартири позивачка не може оформити своїх спадкових прав.

Оскільки виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на зазначене вище майно, на виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві немає, підстави для арешту майна відсутні. А тому майно має бути звільнене з-під арешту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 1223, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 40, 56, 59 закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.10, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного 01.11.2001 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, що належала ОСОБА_6 (реєстраційний номер обтяження 1438716 від 04.11.2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. В. Неганова