У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Максимчук З.М., Хилевича С.В.,

Секретар судових засідань Демчук Ю.Ю.

З участю представника третьої особи - адвоката Куряти В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державного нотаріуса Дубровицької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Таборовця Миколи Івановича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_6, про оскарження дій державного нотаріуса, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубровицького районного суду від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до державного нотаріуса Дубровицької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Таборовець М.І., третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6, про оскарження дій державного нотаріуса відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при ухвалені оскаржуваного рішення судом не було враховано обов'язок вчинення нотаріальних дій щодо витребування необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Зазначає, що ним в усній формі неодноразово повідомлялось державному нотаріусу Таборовцю М.І., що правовстановлюючі документи (оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 знаходиться у представника третьої особи - ОСОБА_7. Однак нотаріус жодним чином не відреагував на вказані повідомлення.

Вважає дії державного нотаріуса неправомірними, так як згідно п. 5 та п 5.15 глави 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №289/5 від 07.02.2014 року, державний нотаріус зобов'язаний видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів є неправомірною та такою, що не відповідає ст.46 ЗУ «Про нотаріат» та п.1 глави 7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», яка надає право нотаріусу витребувати у фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні на вчинення нотаріальних дій.

Вказує, що державний нотаріус не вчинив будь-яких дій, що входять в коло його обов'язків щодо витребування необхідних документів для видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а обмежився винесенням постанови, яка не відповідає нормам матеріального права.

Також представник позивача просить врахувати, що позивач ОСОБА_3 проживала однією сім'єю з ОСОБА_8 з 1995 року по 2012 рік і вони вели спільне господарство. ОСОБА_8 хоч і перебував у шлюбі з ОСОБА_6, однак придбав будинок за власні кошти, а тому вправі був розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд.

З даних підстав просить оскаржуване рішення Дубровицького районного суду від 21 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

В поясненнях на апеляційну скаргу державний нотаріус Дубровицької районної державної нотаріальної контори Таборовець М.І. та представник третьої особи ОСОБА_6 - Курята В.А. у своїх запереченнях вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити..

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку про її відхилення з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції у Рівненській області (а.с.5).

За життя він залишив заповіт, складений 18 березня 2010 року, за яким у випадку його смерті призначив спадкоємцем належного йому на праві власності житлового будинку з господарськими приміщеннями на присадибній земельній ділянці АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (а.с.6).

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Дубровицької районної державної нотаріальної контори Рівненської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_8 (а.с.10), на підставі чого була заведена спадкова справа №143/2015.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Згідно із абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У видачі свідоцтва про право на спадщину представнику позивачки, нотаріусом відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 жовтня 2015 року (а.с.4).

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 50 Закону «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

При вирішенні питання про обґрунтованість скарг на дії нотаріусів, суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхилення від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. Відмова у вчиненні нотаріальної дії визнається обґрунтованою, якщо вчинення такої дії суперечить закону, дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або іншою посадовою особою, або з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась недієздатна особа чи її представник, який не має необхідних повноважень, або якщо угода, що укладається від імені юридичної особи суперечить цілям, вказаним в її статуті чи положенні, а також коли подані для вчинення нотаріальної дії документи не відповідають вимогам діючого законодавства або містять відомості, що порочать честь, гідність громадян (ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»).

Пунктом 4.14. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяв на час виникнення спірних відносин, визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Як встановлено судом першої інстанції правовстановлюючі документи на спадкове майно позивачем нотаріусу не надавались, оскільки вони у позивача відсутні і надати їх вона не має можливості.

З пояснень державного нотаріуса Дубровицької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Таборовеця М.І. наданих апеляційному суду вбачається, що на витребування правовстановлюючих документів на спадковий будинок представником позивача було надано лише довідку з Рівненського БТІ від 19.10.2015 року, та будь-яких інших правовстановлюючих документів йому надано не було.

Також з матеріалів справи вбачається, що копію договору купівлі-продажу житлового будинку господарських будівель та споруд, посвідчений Дубровицькою державною нотаріальною конторою 05.09.1997 року, за реєстраційним №2691, відповідно до якого спадкодавець ОСОБА_8 є покупцем спадкового житлового будинку з надвірними будівлями виданий Рівненським обласним нотаріальним архівом 28.10.2015 року (а.с. 92), а постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії датується 26.10.2015 роком, тобто правовстановлюючі документи були отримані представником позивача вже після винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику у справах про спадкування» (із наступними змінами), суд не може в таких справах замість скасування нотаріальних дій визнавати недійсними посвідчені угоди; сам вирішувати питання про відповідні дії (наприклад, дозволити подарувати чи продати певне майно замість зобов'язання нотаріального органу виконати відповідну нотаріальну дію); зобов'язати орган, що виконує нотаріальні дії, вчинити дію, яка суперечить закону (посвідчити договір дарування державним підприємством своєму працівникові жилого будинку при відсутності на це дозволу власника тощо), або вчинити нотаріальну дію у зв'язку з поданням суду документів чи доказів, відсутність яких у заявника викликала відмову у вчиненні цих дій, оскільки зазначена обставина є підставою для нового звернення до нотаріального органу, а не для скасування його постанови.

Тому на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом були дотримані всі вимоги чинного законодавства України, а оскаржувана постанова є законною.

Таким чином, суд першої інстанції перевірив усі докази, які навели сторони у підтвердження своїх вимог та заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_3

На підставі наведено, керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: З.М. Максимчук

С.В. Хилевич