Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Вох В.С., за участю позивача та його представника адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна на рішення Рівненського міського суду від 11 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

25 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою, в якій вказував, 25 червня 2015 року його автомобіль НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія автомобіля „Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_2, який є забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов страхового полісу АІ/4885346 в ПрАТ „СК „Провідна.

На наступний день він, ОСОБА_3, звернувся із відповідною заявою до страховика ПрАТ „СК „Провідна про виплату страхового відшкодування і в цей же день представником страховика було проведено огляд, за результатами якого складено акт огляду.

Проте в подальшому відповідач здійснив виплату страхового відшкодування позивачу в тому розмірі, який визначив на власний розсуд, незважаючи на те, що погодження цього розміру між ними у встановленому порядку не відбулось і сума страхового відшкодування є значно меншою від реального розміру завданої майнової шкоди.

Оскільки ПрАТ „СК „Провідна відмовлялось провести виплату страхового відшкодування відповідно до реального розміру завданої майнової шкоди, позивачем з власної ініціативи було замовлено проведення оцінки завданої останньому майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_1.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/297/2016 Головуючий у 1 інстанції :Ковальов І.М.

Доповідач : Григоренко М.П.

Відповідно до звіту про оцінку № 161П від 14 липня 2015 року, який був складений оцінювачем „Експерт-Сервіс-Альфа, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП складає з ПДВ 23423,87 грн.

З врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля без суми ПДВ, розмір страхового відшкодування, за розрахунком позивача, мав би становити 19519,89 грн.

Оскільки відповідач виплатив страхове відшкодування в розмірі 5332,87 грн., тому ОСОБА_3 просив суд достягнути із відповідача на його користь суму страхового відшкодування, в розмірі 14187,02 грн., понесені ним витрати у звязку із проведенням оцінки автомобіля, пеню, інфляційні та 3% річних від суми боргу, а також відшкодувати витрати на правову допомогу.

Рішенням Рівненського міського суду від 11 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ „СК „Провідна на користь ОСОБА_2 заборгованість по страховому відшкодуванню, в розмірі 14187,02 грн. та судовий збір за подання позову, в розмірі 1218 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПрАТ „СК „Провідна подало апеляційну скаргу, в якій покликається на незаконність цього рішення, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Вказує, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд першої інстанції, ігноруючи вимоги вказаного Закону, яким передбачено лише один випадок коли позивач має право замовляти товарознавчі дослідження та визначити розмір збитку, безпідставно дійшов до висновку, що відповідач не в повній мірі виконав свої зобовязання по виплаті страхового відшкодування.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення з ПрАТ „СК „Провідна недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 14187,02 грн., було надано звіт № 161П, але будь-яких доказів, які б свідчили про реально понесені ним витрати на ремонт свого автомобіля не надав.

В даному випадку, на розсуд відповідача, суд мав виконати вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо розяснення права позивачу на призначення судової експертизи у звязку із недосягненням згоди між потерпілим і страховиком щодо розміру завданої шкоди, а у разі відмови позивача від призначення експертизи відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

При цьому висновок судової експертизи має складатися на підставі погоджених в акті огляду транспортного засобу від 06.06.15р. переліку пошкоджень. Оскільки пошкодження, які зазначені в звіті № 161П страхова компанія не мала можливості спостерігати під час огляду транспортного засобу та складання акта огляду, що ставить під сумніви, що вони стались з вини водія ОСОБА_4

Представником ПрАТ „СК „Провідна було розяснено позивачу його права та обовязки, які закріплені в акті огляду ТЗ та інформаційному листі, зокрема : „Якщо під час ремонту будуть виявлені приховані дефекти (пошкодження), про це слід повідомити страхову компанію з метою складання додаткового акта. В іншому випадку страхова компанія не проводить виплату відшкодування за приховані дефекти.

Наданий позивачем рахунок-фактура №Сч-002214001 від 13.08.2015р. вже свідчить про те, що позивач має намір замінити деталі, які в акті огляду складеного спеціалістом страховика та з яким погодився позивач зазначені як ті, що підлягають ремонту. Інші деталі взагалі відсутні у звязку із чим не є можливим встановити причинно-наслідковий звязок між ДТП з участю ОСОБА_4 та заміною вказаних деталей позивачем. Позивач у заяві про виплату страхового відшкодування зазначив, що в результаті ДТП було пошкоджено лобове скло, яке в жодному доказі відсутнє.

Доказів того, що такий перелік пошкоджень, зазначений в акті огляду оцінювача ОСОБА_5 був завданий транспортному засобу саме під час ДТП, яка сталась 25.06.2015р. по вул. С.Петлюри, 2 в м. Рівне за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_4, позивач не надав.

Розмір відшкодування та спосіб його визначення позивач підтвердив своїм підписом в заяві про виплату відшкодування.

Вважає, що розмір збитків в сумі 14187,02 грн. належними та допустимими доказами не підтверджений.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю, судові витрати за подачу апеляційної скарги стягнути з позивача.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на його користь 14187,02 грн та судові витрати за подання позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було надано достатні та переконливі докази, які свідчать про те, що відповідач безпідставно здійснив виплату страхового відшкодування останньому не відповідно до фактичного розміру завданої майнової шкоди в межах ліміту відповідальності, а значно в меншому розмірі.

Проте, на розсуд колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у звязку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з ухваленням у справі нового рішення.

Статтею 34 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до статті 35 того ж Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

В статті 36 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів закріплено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2015 року автомобіль НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія автомобіля „Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_2, який є забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов страхового полісу АІ/4885346 виданого ПрАТ „СК „Провідна.

26 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся із відповідною заявою до страховика ПрАТ „СК „Провідна про виплату страхового відшкодування і в цей же день представником страховика було проведено огляд, за результатами якого складено акт огляду (а.с. 10, 11).

При цьому, із змісту вищевказаної заяви про виплату страхового відшкодування слідує, що з калькуляцією, складеної спеціалістом Страховика у відповідності до вимог ст. 36.2 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком Страховика, позивач ОСОБА_3 погодився, що стверджується його окремим підписом у заяві.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи позивач підтвердив ту обставину, що в момент написання заяви про виплату страхового відшкодування представник відповідача повідомляв його в усній формі про розмір відшкодування.

Це також підтверджується і змістом адвокатського запиту від 30 липня 2015 року (а.с. 13).

Відповідно до проведеного 06 липня 2015 року спеціалістом ПрАТ „СК „Провідна розрахунку суми матеріального збитку, який був завданий внаслідок пошкодження автомобіль НОМЕР_1, сума страхового відшкодування склала 5332,87 грн. (а.с. 45), яка була перерахована позивачу 27 серпня 2015 року (а.с.49, 50).

З врахуванням того, що позивач, подавши заяву про виплату страхового відшкодування, фактично погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час Страховиком і не наполягав на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна, а також приймаючи до уваги, що ПрАТ „СК „Провідна у встановлені Законом строки провела огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, склала розрахунок завданої шкоди та здійснила виплату страхового відшкодування, тому, на переконання колегії суддів, в діях відповідача відсутні ознаки порушення вимог Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в звязку із чим, позивачу може бути відмовлено у задоволенні позову вже лише із цих підстав.

Стверджуючи про те, що відповідач ввів його в оману, примусивши його підписати заяву про виплату страхового відшкодування, коли розмір завданої майнової шкоди фактично ще не був визначений у встановленому порядку, позивач ОСОБА_2 мав би надати суду відповідні докази з даного приводу і вказати хто саме ввів його в оману, в чому полягали винні дії цієї особи та що йому перешкоджало звернутись з даного приводу спочатку до спеціалістів по ремонту транспортних засобів та фахівців в галузі права, при тому, що Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлений 30денний термін для подання заяви про виплату страхового відшкодування з дня подання повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, але ним та його представником цього зроблено не було.

Так само, по справі відсутні достатні та переконливі докази щодо розміру майнової шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу 25 червня 2015 року.

Суд першої інстанції, поклавши в основу оскаржуваного рішення звіт №161П від 14 липня 2015 року, виготовлений оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», не навів жодних мотивів, з яких він надав перевагу саме цьому звіту, а не розрахунку матеріального збитку здійсненого спеціалістом ПрАТ „СК „Провідна у встановлений законом строк, пославшись лише на те, що оцінювач ОСОБА_5 підтримав свій звіт №161П від 14 липня 2015 року.

Колегія суддів також не має можливості самостійно встановити який саме із наявних у справі розрахунків розміру завданого позивачу майнового збитку є вірним та відповідає тим механічним пошкодженням, які зазнав транспортний засіб останнього в результаті дорожньо-транспортної пригоди 25 червня 2015 року, оскільки для цього потрібні спеціальні знання і цю обставину можливо було б встановити в суді першої інстанції лише шляхом проведення судової автотоварознавчої експертизи, клопотання про призначення якої жодна із сторін у даній справі не заявила.

В ході апеляційного розгляду справи відповідач подав клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, але позивач та його представник заперечували проти задоволення цього клопотання, хибно вважаючи, що це клопотання ПрАТ „СК „Провідна було зобовязано заявити ще при розгляді справи в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На розсуд колегії суддів, саме позивач ОСОБА_3 мав наполягати на призначенні судової автотоварознавчої експертизи, а не ПрАТ „СК „Провідна, оскільки останнє свій розрахунок в суді підтримало, а акт оцінки, який позивач отримав у досудовому порядку після того як погодився із розміром відшкодування визначеного Страховиком, не визнало, із наведенням конкретних причин, які, на розсуд колегії суддів, заслуговують на увагу.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», саме потерпіла сторона має надавати докази щодо розміру завданої шкоди.

Решта позовних вимог позивача є похідними від його вимоги про стягнення страхового відшкодування, а тому не потребують наведення окремих мотивів щодо їх обґрунтованості.

У звязку із наведеним, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 має бути відмовлено, за недоведеністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 11 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ПрАТ „СК „Провідна 535 грн. 92 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, повязаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_6