Ухвала

іменем україни

22 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє через представника ОСОБА_3, на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - секретар Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Онищенко Лариса Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У контексті викладеного необхідно розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом повна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Указаний висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 03 червня року 2015 року № 350 в момент підписання заповіту 08 січня 2014 року ступінь психічних розладів була така, що істотно впливала (обмежувала) здатність ОСОБА_6 розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли правильного висновку про відсутність, передбачених ст. 225 ЦК України, підстав для визнання оспорюваного заповіту недійсним, оскільки проведена у справі судово-психіатрична експертиза не дала категоричних висновків щодо нездатності ОСОБА_6 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час вчинення оспорюваного правочину.

Вимоги матеріального та процесуального права при розгляді справи судами додержані.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2, який діє через представника ОСОБА_3, на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - секретар Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Онищенко Лариса Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана