У Х В А Л А

8 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Черненко В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 6 липня 2010 року передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5 500 доларів США за купівлю автомобіля марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1, на підставі генерального доручення. ОСОБА_5 складено розписку про отримання вказаної суми. Одразу після цього автомобіль передано позивачу у розпорядження разом із всіма необхідними документами. При купівлі автомобіля відповідач зазначив, що на транспортному засобі не накладено обтяження. Однак, як виявилось пізніше, даний автомобіль перебував у заставі за кредитним договором. Зважаючи на це ОСОБА_4 подано до суду позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року йому відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що відповідач не був власником спірного автомобіля, а лише власник має право розпоряджатись своїм майном.

Таким чином, вважає, що надав кошти відповідачу за автомобіль, яким він фактично не мав права розпоряджатись, тобто останній безпідставно отримав грошові кошти. 24 березня 2015 року ОСОБА_5 надсилалась вимога про повернення зазначених коштів, однак, відповідач не виконав вимогу. З огляду на викладені обставини ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 3 березня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 127 270 грн безпідставно набутих коштів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

В.А. Черненко