Справа № 200/4670/16-ц
лровадження 2/200/2421/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не є членом сімї, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її матірю. З 13.11.2013 року і по сьогоднішній день вона, позивач, зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1, відповідачка з 29.12.2011 року зареєстрована та мешкає за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Шинна, 10-а. З 10.08.2013 року вона, позивач, перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з яким вона разом мешкає та веде спільне домашнє господарство і навпаки з відповідачкою жодного спільного побуту у неї немає. Приблизно з кінця 2013 року відповідач стала відвідувати альтернативні релігійні організації, при цьому вона стала вважати за необхідне і її долучити до свого віросповідання. При цьому вона маніпулює своїм статусом відносно неї, умовляючи її відвідувати церкву. За переконаннями відповідачки, члени сімї мають бути згуртованими навколо спільних духовних цінностей, мати однакові релігійні вподобання і поки вона є членом її сімї, відповідачка має право вказувати їй, які мати переконання та цінності. Позивачка вказує на те, що вона є хрещеною православною християнкою та до будь-яких інших церков або релігійних течій долучатися не бажає. Через те, що у неї з відповідачкою різні релігійні переконання, а вона не бажає долучатися до її переконань, відповідачка чинить на неї тиск, не дозволяючи виїздити за кордон , відпочивати у розважальних закладах з друзями та іншими способами обмежує її особистість та Конституційні права. Крім того, відповідачка постійно заважає їй влаштовувати її особисті стосунки з її чоловіком. З огляду на це вона вимушена проводити весь свій вільний час з відповідачкою без поважних на те причин. Її чоловік на неї постійно ображається, в наслідок чого між ними часто виникають суперечки. Дії відповідачки порушують ст. 32 Конституції України, в якій вказано, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя. При цьому вона з глибокою повагою та любов»ю ставиться до відповідачки, не хоче її засмучувати, намагається йти на поступки, проте її тиск на неї не зменшується, вона вже не в силах терпіти подібне ставлення до себе.

Посилаючись на зазначене, позивач просить суд визнати її, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що не є членом сімї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Вислухавши представників сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-КИ № 379545, виданим 29.07.1991 року Відділом РАГС Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 972.

З 10.08.2013 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з яким вона разом мешкає та веде спільне господарство за адресою вул. ОСОБА_4 (пр. ОСОБА_5)АДРЕСА_2 в м. Дніпро, де вона зареєстрована.

Відповідачка з 29.12.2011 року зареєстрована та мешкає за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Шинна, 10-а.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві та її представник в судовому засіданні посилаються на те, що приблизно з кінця 2013 року відповідач стала відвідувати альтернативні релігійні організації та вважає за необхідне долучити до свого віросповідання і позивачку, при цьому вона маніпулює своїм статусом відносно неї, умовляючи її відвідувати церкву, посилаючись на те, що члени сімї мають бути згуртованими навколо спільних духовних цінностей, мати однакові релігійні вподобання, переконання та цінності. Проте, позивачка посилається на те? що вона є хрещеною православною християнкою та до будь-яких інших церков або релігійних течій долучатися не бажає. Через те, що у неї з відповідачкою різні релігійні переконання, а вона не бажає долучатися до її переконань, відповідачка чинить на неї тиск, не дозволяючи виїздити за кордон, відпочивати у розважальних закладах з друзями та іншими способами обмежує її особистість та Конституційні права. Крім того, відповідачка постійно заважає їй влаштовувати її особисті стосунки з її чоловіком, вона вимушена проводити весь свій вільний час з відповідачкою без поважних на те причин, в наслідок чого на неї постійно ображається її чоловік.

Разом з цим, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а у випадках, встановлених законом, до суду можуть звернутися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 15. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 цієї статті - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно до ч.3 цієї статті суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з цим, позивачкою в обґрунтування своїх зазначених позовних вимог не надано будь-яких належних та допустимих доказів.

Крім того, заявлений позивачкою у позові спосіб захисту її цивільних прав та інтересів не передбачений ст. 16 ЦК України.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважає за необхідне витрати у справі відповідно до ст. 88 ЦПК України віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не є членом сімї.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.О. Кудрявцева