Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2016 Справа №607/10861/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого - Братасюка В.М.

за участю секретаря - Гнатенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, через що між ними виникають непорозуміння, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не буде, а тому вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе.

В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 06.11.1993 р., про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1, видане 06.11.1993 р. відділом ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 2420.

Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, вони люди різних характерів та поглядів на життя, вони втратили почуття поваги та любові один до одного.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 06.11.1993 р. відділом ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 2420.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк