АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства « Універсал Банк» Бузиновської Тетяни Леонідівни на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року в цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересована особа боржник: ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересована особа боржник: ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду 1-ї інстанції, представник Публічного акціонерного товариства « Універсал Банк» Бузиновська ТетянаЛеонідівна звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права. Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд 1-ї інстанції невірно застосував ст.5, п.14 ст. 6 Закону України « Про третейські суди», Закон України «Про захист прав споживачів» та ст.ст. 389-10, 355, 360-7 ЦПК України, не врахував висновки апеляційного суду, який розглядав аналогічні справи. Правовідносини, що склалися між сторонами не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», тому у суду першої інстанції не було підстав для висновку про те, що третейським судом розглянуто спір про захист прав споживачів, який виключений з підвідомчості третейського суду.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства « Універсал Банк» та ОСОБА_4 не з'явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, ОСОБА_4 причин неявки суду не повідомила, представник Публічного акціонерного товариства « Універсал Банк» Калітіна О.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи, так як вона в цей же день прийматиме участь в інших судових засіданнях. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання, так як Публічне акціонерне товариство « Універсал Банк», як юридична особа, має можливість направити для участі в судовому засіданні іншого представника. З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності вказаних учасників процесу.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № СL 133322, відповідно до умов якого, відповідачці було надано кредит у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до вимог п.9.2 договору кредиту № СL 133322 від 26.02.2013 року, сторони погодили, що всі спори, які виникають при виконанні даного договору, або у зв»язку з ним, або випливають з нього підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно із регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

ОСОБА_4 свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, а тому Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»» звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банківз позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28.03.2014 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства « Універсал Банк» 24 073 грн. 42 коп. та 441 грн. 10 коп. витрат, пов»язаних з вирішенням спору Третейським судом.

19.10.2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» відмовлено в задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Відмовляючи у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд 1-ї інстанції зазначив, що заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому, в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди», така справа третейському суду не підвідомча. Враховуючи вимоги п. 2 ст. 389-10 ЦПК України, в задоволенні заяви про видачу виконавчого листа має бути відмовлено в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди»передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про третейські суди»третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди»визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам»частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ВказанийЗакон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, ухвалено 28 березня 2014 року, тобто, після внесення зазначених змін до Закону.

Суд першої інстанції встановивши, що спір, який виник між сторонами, є спором щодо захисту прав споживачів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, оскільки справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів»є безпідставними з огляду на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-1716 цс 15 від 11 листопада 2015 року, згідно якої, системний аналіз пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) та частини першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду м.Києва від 19 листопада 2015 року постановлена з дотриманням вимог закону і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства « Універсал Банк» Бузиновської ТетяниЛеонідівни відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: