У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що право позивача на отримання щомісячних платежів у вигляді процентів порушувалось, а тому до стягнення підлягають проценти за користування кредитними коштами за період з 08 січня 2013 року по 30 серпня 2015 року в межах строку позовної давності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Вважає, що заборгованість до 08 січня 2013 року була предметом розгляду по справі №560/1861/13-ц та в її стягненні відмовлено рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2014 року, тому заявлені позовні вимоги є новими.

Просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивачем заявлено вимоги, які були предметом розгляду по справі №560/1861/13-ц і з цього приводу є рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2014 року яке набрало законної сили, між тими самими сторонами про той же ж предмет, яким відмовлено в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2014 року в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла за період з жовтня 2005 року по 08.10.2013 року в сумі 27772,65 грн., а саме 4000,44 грн. заборгованості за кредитом (тіло), 23772,71 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом за пропуском строку позовної давності. Рішення набрало законної сили 10.09.2014 року.

21 вересня 2015 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19 вересня 2005 року в сумі 34 406, 13 грн., яка виникла за період з жовтня 2005 року по 30.08.2015 року та складається з 4000,44 грн. заборгованості за кредитом, 30405,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом. Позовні вимоги позивач не змінював.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За таких обставин, оскільки набрало законної сили рішення Дубровицького районного суду від 23 травня 2014 року, постановлене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо відмови у стягненні заборгованості по кредитному договору за період з жовтня 2005 року по 08.10.2013 року, тому рішення Дубровицького районного суду від 25 листопада 2015 року в цій частині відповідно до частини 1 статті 310 ЦПК України підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла за період з 09 жовтня 2013 року по 30 серпня 2015 року суд правильно виходив з їх безпідставності.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги проте, що позивач має право вимоги щодо стягнення відсотків за кредитним договором за період з 08.01.2013 р. по 30.08.2015 року не заслуговують на увагу, оскільки спірні правовідносини сторін слід вважати припиненими, що стверджується рішенням суду від 23 травня 2014 року, яке набрало законної сили, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення в цій частині підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 205, ст.307, ч. 1 ст. 310, 312-315 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка утворилася за період з жовтня 2005 року по 08.10.2013 року скасувати, провадження в справі в цій частині закрити.

В решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :