АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/385/16 Справа № 201/6612/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

При секретарі - Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 березня 2012 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDN1143, тікет НОМЕР_1, о/р НОМЕР_2 та з метою користування процентами оформлено пластикову депозитну картку № НОМЕР_3.

Згідно даного договору позивач здійснила вклад на депозитний рахунок у розмірі 1млн. 224тис. грн. Відповідно до умов депозитного вкладу процентна ставка нарахування коштів на депозитний рахунок складає 17% річних.

Посилаючись на те, що з березня 2014 року банк не здійснює нарахування відсотків та заблокував її карту, позивач, з урахуванням уточнень, просила суд зобов'язати відповідача нарахувати відсотки на депозитний вклад за заявою №SAMDN1143 від 06 березня 2012року, тікет НОМЕР_1, о/р НОМЕР_2 та зобов'язати не чинити дії щодо обмеження користування та розпорядження грошових коштів, що знаходяться на цьому рахунку; зобов'язати відповідача відновити доступ до її вкладу за заявою № SAMDN1143, від 06 березня 2012року, тікет НОМЕР_1, о/р НОМЕР_2 та зобов'язати не чинити дії щодо обмеження користування та розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на цьому рахунку; розблокувати доступ до пластикової депозитної картки № НОМЕР_3 та зобов'язати не чинити дії щодо обмеження користування та розпорядження цією карткою; зобов'язати відповідача сплатити неустойку за прострочення нарахування та виплати грошових коштів за вкладом в розмірі за період з 01 березня 2014року по 27 липня 2014 рік - 188 159,04 грн. та за період з 24 липня 2014року по 31 жовтня 2014 рік в розмірі 101 913,77 грн.; зобов'язати відповідача сплатити інфляційні втрати за період з 01 березня 2014 рік по 23липня 2014 рік - 145 039,47 грн. та 37 708,10 грн. за період з 24 липня 2014 року по 31 жовтня 2014 рік; зобов'язати відповідача сплатити 3 % річних за період з 01 березня 2014 року по 23 липня 2014 рік 15 465,15 грн. та 8 376,47 грн. за період з 24 липня 2014 року по 31 жовтня 2014 рік; окрім того стягнути з відповідача 5 000 грн. за надання правової допомоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» у відділенні банку, яке знаходиться за адресою: м. Ялта, вул. Васильєва, 19 було укладено договір банківського вкладу №SAMDN1143, тікет НОМЕР_1, о/р НОМЕР_2 та з метою користування процентами оформлено пластикову депозитну картку № НОМЕР_3. Згідно даного договору позивач здійснила вклад на депозитний рахунок у розмірі 1млн. 224 тис. грн. Відповідно умов депозитного вкладу процентна ставка нарахування коштів на депозитний рахунок складає 17% річних.

28 березня 2014 року та 15 квітня 2014 року позивач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою про відновлення нарахування відсотків за заявою № SAMDN1143, тікет НОМЕР_1, о/р НОМЕР_2, розблокувати дебетову картку № НОМЕР_3, відновити банківські операції по зарплатній картці № 4149 4377 1408 0361.

24 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено додаткову угоду до договору № SAMDN1143, згідно якої позивач погодилась не пред'являти до банку вимоги стосовно повернення банківського вкладу в розмірі 993 354 грн. 28 коп. до 24 липня 2019 року, окрім того банк нараховує відсотки в розмірі 9,5% річних на картку № НОМЕР_4.

Згідно наданих ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунків, на картку НОМЕР_5 щомісячно починаючи з липня 2014 року відбувається нарахування відсотків, окрім того, згідно наданого розрахунку, ОСОБА_2 користується вказаною карткою, знімає грошові кошти та сплачує нею за придбання товарів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданих ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунків, ОСОБА_2 здійснюються нарахування відсотків, остання користується карткою, знімає грошові кошти та сплачує нею за придбання товарів, а на підтвердження своїх позовних вимог остання не надала відповідних доказів щодо порушення умов договору банківського вкладу та заблокування карт, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно ст.. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладнику проценти на суму вкладу в розмірі встановленого договором.

Як видно з матеріалів справи, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 посилалась на порушення договірних зобов'язань банком, який позбавив позивача можливості користуватися її грошовими коштами, зокрема за період з березня 2014 року по 24 липня 2014 року.

Матеріали справи містять виписку про рух коштів на спірній картці № НОМЕР_3 за період з 01 січня 2012 року по 10 квітня 2014 року. Згідно виписки, останні зарахування відсотків за депозитним договором № SAMDN1143 здійснено 07 березня 2014 року.

Банком не надано доказів належного виконання його зобов'язань за вказаним депозитним договором у період з березня 2014 року по 24 липня 2014 року, представник якого підтвердив в суді апеляційної інстанції ненарахування відсотків по вкладу за зазначений період.

24 липня 2014 року сторони уклали додаткову угоду до договору № SAMDN1143, за умовами якої дійшли згоди щодо порядку користування спірними депозитними коштами.

Вирішуючи спір, суд на вищевказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, не надав належної оцінки наданим позивачкою до суду доказам та помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Як встановлено, останні зарахування відсотків за депозитним договором № SAMDN1143 здійснено 07 березня 2014 року, а 24 липня 2014 року сторони уклали додаткову угоду до договору № SAMDN1143, за умовами якої дійшли згоди щодо порядку користування спірними депозитними коштами, тобто за період з 01 березня 2014 року по 24 липня 2014 року банком були порушені зобов'язання щодо нарахування відсотків, а тому вимоги позивачки щодо зобов'язання банку нарахувати відсотки за цей період підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачки про нарахування відсотків, стягнення 3 % річних та інфляційних витрат за період починаючи з 24 липня 2014 року, то вони задоволенню не підлягають, оскільки 24 липня 2014 року сторони уклали додаткову угоду до договору № SAMDN1143, за умовами якої дійшли згоди щодо порядку користування спірними депозитними коштами.

Щодо вимог про стягнення пені в порядку ст. 550 ЦК України то вони задоволенню не підлягають, оскільки договором не передбачено такого виду зобов'язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Як видно з графіку нарахування відсотків, вони повинні були нараховуватися сьомого числа кожного місяця.

Таким чином, в межах позовних вимог, за період з 01 березня 2014 року по 24 липня 2014 року стягненню з банку на користь позивачки підлягають 3 % річних у розмірі 544,61 грн.:

17 672,55 грн. х 0,03 х 365 днів/138 днів = 200,45 грн.

17 102,47 грн. х 0,03 х 365 днів/107 днів = 150,41 грн.

17 672,55 грн. х 0,03 х 365 днів/77 днів = 111,85 грн.

17 102,47 грн. х 0,03 х 365 днів/46 днів = 64,66 грн.

13 111,89 грн. х 0,03 х 365 днів/16 днів = 17,24 грн.

За той самий період стягненню з банку на користь позивачки підлягають інфляційні витрати у розмірі: 2 758,63 грн.:

17 672,55 грн. х 0,0873 = 1 542,96 грн.

17 102,47 грн. х 0,0526 = 899,14 грн.

17 672,55 грн. х 0,014 = 248,12 грн.

17 102,47 грн. х 0,004 = 68,41 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження понесення витрат на юридичну допомогу у розмірі 5 000,00 грн., а наявна в матеріалах справи квитанція про сплату на юридичні послуги 1 400 грн., не містить відомостей за яку саме послугу сплачено дані кошти.

На підставі ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" витрати по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" нарахувати відсотки на депозитний вклад від 06.03.2012 року №SAMDN1143, тікет НОМЕР_1, о/р НОМЕР_2 за період з 01 березня 2014 року по 24 липня 2014 року та не чинити дії щодо обмеження користування та розпорядження грошових коштів, що знаходяться на цьому рахунку.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" відкрити доступ до пластикової картки депозитна: № НОМЕР_3 та не чинити дії щодо обмеження користування та розпорядження цією карткою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати за період з 01 березня 2014 року по 23 липня 2014 року у розмірі 2 758,63 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 3 % річнихза період з 01 березня 2014 року по 23 липня 2014 року у розмірі 544,61 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: