Справа№592/7495/15-ц
Провадження №2/592/686/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді Хитрова Б.В. за участю секретаря судового засідання Гуріної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради, ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивачка 10.08.2015 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивуючи тим, що 02 грудня 2014 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_6, яка діяла в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 та вселено ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною в будинок АДРЕСА_1 від 25 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

Порушуючи норми законодавства та санітарні норми відповідачі для проживання ОСОБА_1 та її малолітньої доньки виділили загальну кухню площею 5,5 кв.м. і заборонили користуватися туалетом ванною кімнатою, заходити в інші приміщення будинку. Сам будинок, який знаходиться за адресою будинок АДРЕСА_2 має чотири кімнати в якій проживають відповідачі та позивач з донькою (на кухні). Перебуваючи у шлюбі з відповідачем - ОСОБА_7 позивачка і їх малолітня дитина проживали у кімнаті суміжною з кухнею загальною площею 16 кв.м.

Відповідачі не надають можливості позивачки та її малолітньої дитини заходити до коридору будинку, оскільки кухню, де проживає відповідачка, перегородили гіпсокартонною стіною, коли ж позивачка, або її малолітня донька мають намір потрапити до будинку (до туалету, ванної) відповідачі силою не дають їм пройти, застосовуючи при цьому образливі слова, лайку та наносячи тілесні ушкодження позивачу.

Тому позивачка просить забезпечити належні умови проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 та Позивачки - ОСОБА_1, визначивши порядок користування житловими приміщеннями АДРЕСА_3, виділивши ОСОБА_2 кімнату у вказаній квартирі кімнату суміжну з кухнею загальною площею - 15,2 кв.м., інші кімнати залишивши у користуванні відповідачів, кухню, санвузол, коридор, а також підсобні приміщення залишити у загальному користуванні, зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не порушувати визначений порядок користування житловим приміщеннями, стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 кошти на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_8 проти задоволення позову заперечував, вважав, що позивачка сама обрала собі часнику житлової площі та використовує на свій розсуд, фактично не мешкає у спірному домоволодінні разом з дитиною, без згоди батька дитини - відповідача ОСОБА_4 перевезла доньку в інше місце проживання.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей СМР, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Надав суду висновок в якому зазначив, що дитина повинна проживати в належних умовах за адресою, де проживають батьки, або однин з них, при вирішенні інших вимог позовної заяви покладається на розсуд суду.

Свідки сторони відповідача ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду пояснювали, що є знайомими відповідачки ОСОБА_3 та періодично бувають у спірному будинку по АДРЕСА_2. На їх думку позивачка рідко з'являється в спірному будинку разом з донькою, проживання в кімнаті невеликої площі обрала самостійно, ніхто не обмежує її у користуванні іншими житловими приміщеннями, ключі від кімнати де фактично мешкає позивачка разом з донькою знаходиться тільки у позивачки.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку позивача, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні судом встановлено, що 25 лютого 2006 року позивачка - ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, сином відповідачки ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у позивачки та Відповідача - ОСОБА_4 народилися спільна донька - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтво про народження серії НОМЕР_1

Судом встановлено, що ще до одруження позивачка на законних підставах поселилася та зареєструвалася в будинку АДРЕСА_2 у Відповідачів 1,2 як членів сім'ї.

22 серпня 2014 року Ковпаківським районним судом м. Суми шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

09 липня 2014 року позивачку та її дитину відповідачі не впустили до будинку, де вони проживали з Відповідачем-2 по АДРЕСА_2, поміняли замки, виставили її особисті речі.

02 грудня 2014 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_6, яка діяла в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 та вселено ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною в будинок АДРЕСА_1 від 25 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

Судом встановлено, що фактично позивачка та її малолітня донька користуються невеликою житловою площею 6.7 кв м. яка використовується ними також для готування їжі та миття посуду. Згідно фотографій вказаного приміщення та його облаштування ( а.с. 15) для нічного відпочинку позивачка розміщає матрац та спальну білизну на полу.

Сам будинок, який знаходиться за адресою будинок АДРЕСА_2 має чотири кімнати в якій проживають ОСОБА_3 її повнолітній син ба батько неповнолітньої дитини ОСОБА_7, повнолітня донька власника будинку - ОСОБА_5 За поясненнями позивачки, перебуваючи у шлюбі з Відповідачем - ОСОБА_7 вона і їх малолітня дитина проживали у кімнаті суміжною з кухнею загальною площею 15,2 кв.м.

Суд не вважає обґрунтованими доводи сторони позивача, що відповідачка рідко використовує виділену ними в користування позивачкою житлову площу як підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки вона вселилась в квартиру як член сім'ї власника будинку і припинення сімейних відносин з сином відповідачки не позбавляє її право користування житловим приміщенням. Суд також не вважає обґрунтованим доводи представника відповідачів та третьої особи - ОСОБА_12, що позивачка сама обрала собі для проживання ту частину житлового будинку, в якій вона фактично мешкає, оскільки і сама позивачка і її представник категорично заперечували ці обставини. Суд також не вважає обґрунтованими доводи сторони відповідача та третьої особи ОСОБА_12, що фактично домоволодіння користуються ще і інші особи - співмешканці власника будинку, відповідача ОСОБА_7, та третьої особи - ОСОБА_12, оскільки згідно довідки про реєстрацію спірному будинку наданою представником вказаних осіб інших осіб в домоволодінні не зареєстровано.( а.с. 136).

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У зв'язку з чим п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі.

Позивачка серед іншого діє інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2, яка відповідно до чинного законодавства має право на гідне ставлення та на відповідні умови проживання.

Відповідно ст. 141 СК України, за якою кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої Закону, Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону

На підставі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власники житлової квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування квартирою. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаними приміщеннями.

Таким чином між сторонами склались правовідносини стосовно визначення порядку користування колишнім членом сім'ї житловою площею, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Суд констатує, що фактично виник спір між матір'ю дитини з одного боку та батьком та бабусею дитини з іншого стосовно того, в яких умовах повинна жити їх дитина ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому батько та бабуся дитини вважають, що гідними умовами для проживання дитини є її проживання разом з матір'ю в кімнаті площею 6.7 кв.м. та нічний відпочинок на підлозі. Стороною відповідача відкинуті неодноразові пропозиції суду вирішити виниклий спір мирним шляхом, шляхом сумісного вирішення виниклого питання та створення умов для дитини для належного проживання та навчання.

Оскільки позивачкою надані докази, які суд вважає належними та допустимими, що житлова площа складається з 4-х кімнат, в яких мешкають позивачі та відповідач (а.с. 60), позовні вимоги про виділення в користування позивачці разом з її неповнолітньою донькою житлової кімнати площею 15.2 кв.м., в якій вона з дитиною мешкали в період шлюбу з батьком дитини та залишення в користуванні трьох осіб-відповідачів та третьої особи ОСОБА_12 по справі, що мешкають в будинку 3-х окремих ізольованих кімнат площею 13 кв. м., 10.4 кв. м. та 7.8 кв. м. (а.с. 60) з залишення в загальному користуванні всіх зареєстрованих в будинку осіб кухні, санвузлу, коридору з урахуванням вимог ст. 156 ЖК України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з урахування вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», враховуючи фактичний час затрачений представником позивачки на підготовку позову, участь в судових засіданнях та надання пояснень та відповідних доказів, суд вважає за необхідним визначити розмір відшкодування витрат ОСОБА_1. на правову допомогу, сплачену ТОВ «Юридично-консалтінгове об'єднання Експерт груп» в сумі 300 грн., які підлягають стягненню на її користь в дольовому порядку з кожного з відповідачів.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача належить стягнути також судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 179, 213, 214, 215, 224-228, 317, 319, 358, 370, 383, 391 ЦПК України, ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 405 ЦК України, ст.141 СК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення порядку користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визначити порядок користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 за яким - ОСОБА_1 та її неповнолітній донці - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 виділяється в користування кімната загальною площею - 15,2 кв. м., інші житлові кімнати залишаються у користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_12.

Кухню, санвузол, коридор, а також підсобні приміщення в будинку за адресою АДРЕСА_2 залишити у загальному користуванні ОСОБА_1, та її неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, савінової ОСОБА_13.

Стягнути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат по 271 грн. 80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.В. Хитров