АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Лапчевської О.Ф., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення останньої права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та виселити її з неї без надання іншого житлового приміщення.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2015 позов задоволено. Визнано ОСОБА_2такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 виселено її з цієї квартири.Судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 487,20 грн. стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що належним чином не була повідомлена про розгляд справи та не змогла подати докази. Зазначила, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у цивільному шлюбі та за спільні кошти. Відповідач сама сплачує комунальні послуги та веде домогосподарство.

Справа № 753/7937/15
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2587/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відповідач та її представник приймали участь у розгляді справи на перших судових засіданнях, в подальшому надсилали до суду чисельні клопотання про об'явлення судом перерв у розгляді справи. В судове засідання призначене на 04.08.2016 вищезгадані особи не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 308 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у відсутності вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира належить на праві власності позивачу, а відповідач зареєстрована в ній проти волі власника.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1ст. 16 ЦКУкраїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.1993, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а. с. 4-6). Після розірвання шлюбу позивач у 1993 році придбав квартиру АДРЕСА_1, яка складається із 2-х кімнат, жилою площею 32,9 кв.м., загальною площею 57,9 кв. м. відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 09.12.1996 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 7-8). Вказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 У спірній квартирі зареєстрована з 17.06.1997 ОСОБА_2 - відповідач по справі - та з 02.07.2004 ОСОБА_5 - син позивача й відповідача по справі (а. с. 10). Відповідач по справі є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 11). ОСОБА_1, вказуючи, що відповідач всупереч його волевиявлення та вимог діючого законодавства зареєстрована у спірній квартирі, яка належить на праві власності позивача, чим порушує його права як власника, а тому звернувся з відповідним позовом до суду.

За змістомст. 47 Конституції України, а також ст. 9 ЖК України, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частина 1 ст. 319 ЦК Українипередбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що одним з найважливіших прав власника квартири є можливість використовувати останню для власного проживання або проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Даному праву кореспондує обов'язок власника використовувати житло лише за цільовим призначенням, тобто неможливість використання житла для промислового виробництва та інших цілей, не пов'язаних із проживанням у ньому.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстровані та проживають ОСОБА_2 - фізична особа з 17.06.1997 та ОСОБА_5 - син з 02.07.2004.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми правадає можливість дійти до висновкупро те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ст. 72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 1ст. 109 ЖК Українивиселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач без достатніх на те правових підстав користується спірною квартирою, у зв'язку з чим порушує право власності позивача на останню, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у цивільному шлюбі та за спільні кошти є необґрунтованими, оскільки відповідачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не було надано доказів на підтвердження даної обставини, що спростовується матеріалами справи.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

О.Ф.Лапчевська