_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6849/15-ц
Провадження № 2/520/415/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 травня 2015 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яку надалі позивач уточнював та згідно з останньою редакцією позову просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму матеріального збитку у розмірі 510 гривень 00 копійок; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму моральної шкоди у розмірі 10000 гривень; стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 2561 гривня 46 копійок, та стягнути з відповідачів судові витрати (витрати на правову допомогу) у розмірі 4000 гривень.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечила щодо задоволення позовних вимог, надала до суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що: ОСОБА_2 за відповідними позовними вимогами щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди у результаті дорожньо-транспортної пригоди не несе відповідальності, оскільки його цивільно-правова відповідальність як власника наземного транспортного засобу забезпечена полісом №АІ/6387333 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із строком дії з 05.05.2014 року до 04.05.2015 року включно; щодо компенсації моральної шкоди у розмірі 10000 гривень 00 копійок, вони непідтверджені позивачем, ненадані докази в обґрунтування її наявності та розміру, крім того представник відповідача вважає, що сума моральної шкоди неправомірно завищена, з огляду на шкоду, яка була завдана позивачу шляхом пошкодження його майна; щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., відповідач посилається, що позивачем не надано доказів, які б визначали види правової допомоги, кількість витрачених нормо-годин, їх вартість, виходячи з 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати за годину наданої правової допомоги, у зв'язку з чим визначення суми у розмірі 4000,00 грн. за надання юридичних послуг є необґрунтованою та не відповідає вимогам встановленим Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у судове засідання не зявися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду письмові заперечення проти задоволення позову, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи провести за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в запереченнях проти позову, посилається на те, що позивач немає права звертатись до суду, оскільки ОСОБА_1 не доведено права власності щодо предмету спору, а саме не доведено право власності на автомобіль «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з цим його право станом на день звернення з позовною заявою не порушено. 30.04.2014 року між Приватним підприємством «Молочко» та ПАТ «СК «Країна» було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6387333, строк дії якого з 05.05.2014 року по 04.05.2015 року. За вказаним полісом ПАТ «СК «Країна» було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди0за участю наземного транспортного засобу марки «Вольво ХС70», реєстраційний номер НОМЕР_2. 10.12.2014 року по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі відбулась ДТП, за участю забезпеченого транспортного засобу «Вольво ХС70», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія страхувальника - ОСОБА_2 та автомобіля марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 11.12.2014 року до ПАТ «СК «Країна» звернувся страхувальник ОСОБА_2 із повідомленням про ДТП, яке було зареєстровано за вх.№5096. Представник відповідача зазначив, що позивач до ПАТ «СК «Країна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 10.12.2014 року не звертався, жодних документів на підтвердження факту ДТП в порядку, передбаченому Законом не надав, пошкоджений транспортний засіб для огляду страховику не надавався, тим самим позивач порушив вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неможливості страховику встановити розмір заподіяної шкоди.

Вислухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши та вивчивши докази наявні в матеріалах справи, суд вважаєпозов таким, що задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 10.12.2014 року о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Вольво ХС70», реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись по вулиці Люстдорфська дорога, в місті Одесі, не врахував дорожні умови, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху».

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.6).

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.

30.04.2014 року між Приватним підприємством «Молочко» та ПАТ «СК «Країна» було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6387333, строк дії якого з 05.05.2014 року по 04.05.2015 року, згідно з яким було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди0за участю наземного транспортного засобу марки «Вольво ХС70», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.77).

Згідно з висновком авто-товарознавчого дослідження №369/2015 від 19.03.2015 року, здійсненого ФОП «ОСОБА_4В.», вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 19.03.2015 року, становить 2159 гривень 46 копійок (а.с.7-8).

У звязку з вказаним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь суму матеріального збитку у розмірі 510 гривень 00 копійок (сума франшизи), та з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 2561 гривня 46 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 143 Конституції України, територіальна громада міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування, керує майном, що знаходиться в комунальній власності.

Відповідно до п.33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладеного договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-траспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 повідомив ПАТ «СК «Країна» про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 10.12.2014 року, у встановлений законом строк, що підтверджується відповідним повідомленням за вх.№5096 від 11.12.2014 року (а.с.78).

Відповідно до п. 33.3. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Відповідно до п.33-1.1 ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.

До того ж, згідно ч. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно пункту «г» ст. 35.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до заяви додаються, зокрема, документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну.

Положення статті 1187 ЦК України вказують, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, із використанням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка здійснює цю діяльність, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано до суду доказу на підтвердження того, що він є власником транспортного засобу марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1; доказів про повідомлення та звернення до ПАТ «СК «Країна» з заявою про страхове відшкодування. Крім того, суд звертає увагу, що відповідач відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ПАТ «СК «Країна» про дорожньо-транспортну пригоду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь суму матеріального збитку у розмірі 510 гривень 00 копійок (сума франшизи), та з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 2561 гривня 46 копійок, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено його право на отримання матеріального збитку, у звязку з тим, що не надано доказів на підтвердження того, що він є власником транспортного засобу марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач ОСОБА_1 також просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, посилаючись на те, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, а так само в порушенні стосунків з оточуючими його людьми. Це пов'язано з тим, що він є вимушеним переселенцем, оскільки раніше мешкав у м. Луганську та у зв'язку з проведенням антитерористичної операції виїхав з родиною до м. Одеси де мешкає зараз та вимушений наймати житло, у зв'язку з чим він мав намір продати вказаний автомобіль оскільки він був у відмінному стані та мав можливість отримати хороші кошти від його продажу та придбати житло. Вказаний автомобіль є для позивача більше ніж транспортний засіб, він дуже цінує його та вважає частиною родини, частиною сімейних традицій, тому оберігає та дбає про нього. Намір його продати було вимушеним кроком для можливості мати власне житло та не витрачати коштів на оренду житла в якому він мешкає з родиною і поліпшити вкрай тяжке фінансове становище його родини, однак дорожньо-транспортна пригода зруйнувала усі його плани, автомобіль після дорожньо-транспортної пригоди став «битим» та ніхто не хоче купувати його за вартість, яку він коштував до ушкодження. Ці факти пригнічують позивача та створюють для нього душевні страждання, у нього погіршився стан здоров'я, почалась депресія, він погано себе відчуває, не спить по ночам, стала занижена самооцінка як особистості, він втратив віру у справедливість, після вказаної трагедії він веде закритий спосіб життя, рідко виходить з дому, в нього погіршились відносини з оточуючими його людьми.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачем не надано жодного доказу до суду на підтвердження своїх посилань, а саме щодо: пригнічуваного стану позивача, що створює для нього душевні страждання; що у позивача погіршився стан здоров'я, почалась депресія, він погано себе відчуває, не спить по ночам, стала занижена самооцінка як особистості, він втратив віру у справедливість, після вказаної трагедії веде закритий спосіб життя, рідко виходить з дому, в нього погіршились відносини з оточуючими його людьми. Крім того, суд також зазначає, що суду не надано доказів, що саме ОСОБА_1 був власником автомобіля марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 10.12.2014 року, у звязку з чим посилання позивача, що у звязку з дорожньо-транспортної пригоди вартість його автомобіля втратила вартість, що його пригнічує, є також недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь суму моральної шкоди у розмірі 10000 гривень задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, недоведеними та задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких відноситься у тому числі витрати на правову допомогу.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у зв'язку із відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 22, 1187,1188, 1167 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.