Справа 237/1196/16-ц
Провадження 2/237/613/16
16 травня 2016 року м. Курахове
Марїнський районний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
при секретарі: Готовщиковій Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на вивезення малолітньої дитини за межі України,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про надання дозволу на вивезення її малолітньої дитини за межі України.
В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з серпня 2005 року по вересень 2007 року вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення сумісного проживання, дитина проживає з матірю, перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач з дитиною не спілкується, ніякої участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Рішенням Марїнського районного суду Донцької області від 03.08.2009 року з відповідача щомісячно на утримання дитини стягнені аліментіи, але протягом останніх шести років дане рішення суду відповідач не виконує і не надає жодної допомоги на утримання дитини. На теперішній час, турбуючись про виховання та утримання свого сина, з метою його оздоровлення та відпочинку, позивач має можливість тимчасово на час канікул вивезти дитину за кордон, однак відповідач відмовляється надати їй на це згоду.
Просить надати їй в судовому порядку дозвіл на вивезення дитини за межі України без нотаріального дозволу батька.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги пітримала та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну», громадянин України має право виїхати з України, крім
випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.
На підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі
рішення суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15.09.2005 року народився ОСОБА_3, батьками якого зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть.

Згідно довідки № 4462 від 11.04.2016 року, виданою ВДВС Марїнським районним управлінням юстиції Донецької області, ОСОБА_1 не отримувала аліментів від ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року.

Оскільки батько життям дитини не цікавиться, не приймає участі в її вихованні, суд вважає можливим надати дозвіл на вивезення неповнолітньої дитини за кордон без згоди її батька.

Керуючись ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на вивезення малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без нотаріальної згоди його батька ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

Дата документу 19.05.2016