Дата документу 08.02.2016
ЄУ № 420/2757/15-ц
Провадження №2/420/139/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати за позивачем право власності на житловий будинок з прибудовами, загальною площею 122 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в;

- визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,0778 га, кадастровий номер :05:001:0125, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування свого позову позивач послалася на те, що нею за договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.08.2010 набуто право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в. Право власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 23079085. За договорами купівлі-продажу від 11.08.2010 позивач набула право власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, :05:001:0125 відповідно. Позивачем за договором, укладеним між нею та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», вказані договори були надані банку на зберігання в індивідуальному сейфі. У звязку з тимчасовою втратою Україною контролю над містом Луганськ було припинено діяльність усіх банківських установ, у т.ч. ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» і втрачене все майно, яке знаходилось у приміщеннях банку. Тому позивач, посилаючись на ст. 392 ЦК України, просить визнати право власності на належне їй майно у звязку з втратою правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні 27.11.2015 представник позивача підтримала позов з підстав, викладених у ньому.

У судове засідання 08.02.2016 позивач не зявилась. Ухвалою суду від 02.11.2015 для зясування фактичних обставин справи було визнано обовязковою явку позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві про визнання позову просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 також до судового засідання не прибула. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 14.12.2015 ОСОБА_3 померла 10.12.2010.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.

Вивчивши письмові докази, матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.

11.08.2010 ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого продавець передає у власність покупця житловий будинок, що розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, розміщений на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, а покупець приймає у власність житловий будинок і зобовязується сплатити за нього встановлену в договорі грошову суму.

Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 4066814.

11.08.2010 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (продавець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець передає у власність покупця земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а покупець приймає у власність земельну ділянку і зобовязується сплатити за неї встановлену в договорі грошову суму.

Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 4066896.

11.08.2010 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (продавець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець передає у власність покупця земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,0778 га, кадастровий номер :05:001:0125, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а покупець приймає у власність земельну ділянку і зобовязується сплатити за неї встановлену в договорі грошову суму.

Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 4066978.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» укладено договір № 449 на користування індивідуальним сейфом у сховищі для індивідуальних сейфів.

Згідно відповіді (лист № 061-656 від 30.10.2015) ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», філія банку у м. Луганськ призупинила свою діяльність з 24.07.2014; будівля філії банку контролюється владою самопроголошеної «ЛНР». За таких обставин, доступ до індивідуального сейфу у сховищі для індивідуальних сейфів банк може здійснити після відновлення роботи філії банку у м. Луганськ за її місцезнаходженням. У листі також зазначено, що банк не складає опису майна, що міститься в сейфі, а тому не відповідає за цілісність внутрішнього вмісту сейфа, а лише відповідає за зовнішню недоторканість сейфа.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно знаходяться у м. Луганськ, який тимчасово не контролюється українською владою, є підстави вважати, що вони втрачені.

Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Як вбачається з матеріалів справи 11.08.2010 ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого продавець передає у власність покупця житловий будинок, що розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, розміщений на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, а покупець приймає у власність житловий будинок і зобовязується сплатити за нього встановлену в договорі грошову суму.

Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 4066814.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 48892086 від 02.12.2015 житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, належить на праві власності ОСОБА_1.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, підлягає задоволенню позовна вимога позивача про визнання за позивачем право власності на житловий будинок з прибудовами, загальною площею 122 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в.

Судом також встановлено, що 11.08.2010 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (продавець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець передає у власність покупця земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а покупець приймає у власність земельну ділянку і зобовязується сплатити за неї встановлену в договорі грошову суму.

Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 4066896.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.01.2010 що розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, даний будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га у межах згідно з планом, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 054743 від 14.04.2009, кадастровий номер :05:001:0124.

Ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Оскільки позивач набула право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, і знаходиться на спірній земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, то до позивача перейшло право власності на дану земельну ділянку.

За таких обстави, підлягає задоволенню вимога позивача про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд

Щодо вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,0778 га, кадастровий номер :05:001:0125, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає таке.

11.08.2010 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (продавець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець передає у власність покупця земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,0778 га, кадастровий номер :05:001:0125, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а покупець приймає у власність земельну ділянку і зобовязується сплатити за неї встановлену в договорі грошову суму.

Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 4066978.

Як пояснила представник позивача у судовому засіданні 27.11.2015, право власності на дану земельну ділянку у встановленому законом порядку позивачем не зареєстровано.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підпунктами 1,2 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952 передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Отже, договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає обовязковій державній реєстрації, і лише після проведення такої виникає право власності на земельну ділянку.

Згідно листа відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області від 04.12.2015 № 131 земельна ділянка площею 0,0778 га належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на земельну ділянку серії ЯЗ № 054742, виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки серії ВМА № 861556 від 06.11.2008, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За таких обставин, у звязку з не проведенням державної реєстрації права власності на земельну ділянку (що не оспорювалось представником позивача) позивач не набула право власності на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

За приписами ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем не доведено, що право власності на вказану земельну ділянку належить саме їй.

Судом також зясовано, що ОСОБА_3 є померлою (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 14.12.2015), згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42717301 від 21.01.2016 останньою складено заповіт, а згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42717308 від 21.01.2016 після померлої спадкоємцями отримано свідоцтво про право на спадщину від 07.07.2011.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Як зазначено вище, після померлої ОСОБА_3 є спадкоємці, які отримали свідоцтво про право на спадщину, а тому є її правонаступниками і повинні бути залучені співвідповідачами до участі у справі, оскільки рішення стосується їх прав та обовязків.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Ухвалою суду від 02.11.2015 для зясування фактичних обставин справи було визнано обовязковою явку позивача.

Позивач до судового засідання не зявилась. Суд за власною ініціативою не може вирішити склад суду, а саме залучити співвідповідача або здійснити заміну неналежного відповідача, а відповідне клопотання позивачем та її представником суду не заявлено. Крім того, на час розгляду справи суду не відомі відомості щодо складу спадкового майна (чи увійшла до нього спірна земельна ділянка) та коло спадкоємців.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити у звязку з його необґрунтованістю.

Відмова у задоволенні позову не позбавляє позивача права оформити право власності на вказану земельну ділянку в установленому законом порядку, а також звернутися до нотаріуса з заявою про видачу копії договору, оскільки відповідно до листа Головного управління юстиції від 25.09.2015 № 18084-1/16/5 приватний нотаріус ОСОБА_5 офіційно не зупинила приватну нотаріальну діяльність.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, інн. НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з прибудовами, загальною площею 122 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в.

Визнати за ОСОБА_1, інн. НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0124, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Октябрьська, 83в, площею 0,0778 га, кадастровий номер :05:001:0125, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко