Номер провадження 2/754/1841/16
Справа № 754/222/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2, ОСОБА_4, які діють в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; звільнити її від сплати судового збору.

Позовна заява підлягає поверненню позивачу, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом, з таких підстав.

Деснянський районний суд міста Києва, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, ухвалою від 15.01.2016 року, зазначену позовну заяву залишив без руху з зазначенням підстав, про що повідомив позивача та надав йому строк для усунення недоліків три дні з дня отримання позивачем ухвали.

Позивач отримав копію ухвали суду, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення 26.01.2016 року, але недоліки, вказані в ухвалі, у зазначений судом строк, усунуто не було, а саме: позивач при подачі позовної заяви не надав документ, що підтверджує сплату судового збору в передбаченому законом розмірі за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, та відповідні докази обставин, які свідчать про підстави для звільнення від сплати судового збору також.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків;

13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Норма ч. 3 ст. 82 ЦПК України стосується лише витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відповідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

До судового збору дана норма не застосовується, тому звільнити від сплати судового збору суд не може.

Суд не вправі звільняти від сплати судового збору в дохід держави.

Окрім того, суд вважає, що сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути також документи про заборгованість за комунальні послуги, перед іншими особами, про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження, про наявність утриманців тощо.

Позивач на підтвердження майнового стану надала копію довідки, яка підтверджує те, що вона отримує пенсію у розмірі 1049,00 грн., тому підстав вважати, що вона не має можливості сплатити судовий збір суд не вбачає, оскільки її майновий стан не є незадовільним та таким, що унеможливлює виконання свого обов'язку по сплаті судового збору.

Також суд приймає до уваги, що обставини, які свідчать про підстави для звільнення від сплати судового збору позивачем не доведені та відповідні докази, на підтвердження цього, суду не надано, тому суд не має підстав для звільнення її від сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач відповідні докази обставин, які свідчать про підстави для звільнення від сплати судового збору суду не надав, тому суд приходить до висновку, що заява про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Таким чином, судом встановлено, що позивач при подачі позовної заяви не надав документ, що підтверджує сплату судового збору в передбаченому законом розмірі за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, заява про звільнення від сплати судового збору залишена без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню у зв'язку з тим, що не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, вимоги ухвали суду від 15.01.2016 року у зазначений судом строк не виконані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.