Справа № 342/579/16-ц
Провадження № 2/342/438/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Чортовецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася в суд з позовом до Чортовецької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивувала тим, що згаданий будинок належав її батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Згідно Свідоцтва про право власності від 03.07.1989 р. житлове господарство належало колгоспному двору, головою якого був батько ОСОБА_2, в господарстві проживали батьки позивачки. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Інвентаризаційна вартість житлового господарства становить 109989 грн. Батько позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, в той час був чинним Цивільний кодекс 1963 р. На час його смерті разом з ним проживала його дружина, мати позивачки ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину. Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 не оформила. 01.09.2015 р. ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачці. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7. Реалізовуючи свої спадкові права, позивачка 23.10.2015 р. звернулась до нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 10.06.2016 р. нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно, оскільки мати не зареєструвала право на майно після смерті батька. Покликаючись на ст.ст. 316-318, 328, 381,391, 1216,1223,1258,1265 ЦК України, позивачка просить задовольнити позов.

В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує повністю.

Представник Чортовецької сільської ради в судове засідання не з'явився. До суду сільська рада подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позову ОСОБА_1, просить справу розглядати без участі представника сільської ради.

Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 3 липня 1989 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2, свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 102 від 14 червня 1989р. (а.с. 11). Селу Назаренкове Городенківського району відновлено колишнє найменування - село Чортовець згідно Постанови Президії Верховної Ради України N 3278-XII від 11 червня 1993 року. Довідка № 2843, видана виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради 27.10.2015 р. свідчить про те, що АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Випискою з інвентарних матеріалів № 7465, виданою 23.10.2015 р. Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 3.07.89 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.89 р. (а.с. 18).

Довідкою № 2841, виданою 27.10.2015 р. виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради стверджено, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, чоловік, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина (а.с. 22).

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 27 листопада 1991 року Назаренківською сільською радою Городенківського району, свідчить про те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с. 8).

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На час смерті спадкодавця ОСОБА_2 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Довідкою № 2840 від 27.10.2015 р., виданою виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради стверджено, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6., була зареєстрована і проживала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина (а.с. 25).

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 16 жовтня 2015 року виконкомом Чортовецьккої сільської ради Городенківського району стверджено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7. (а.с. 9). Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

За заповітом, посвідченим 01.09.2015 р. секретарем Чортовецької сільської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає в с. Чортовець, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 житловий будинок з усіма господарськими спорудами та земельними ділянками за адресою - АДРЕСА_1, грошові заощадження, земельні ділянки (паї), майнові паї і все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право (а.с. 10).

На час смерті ОСОБА_3 був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_3, про що свідчать Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане 29.10.1959 р. та повторне Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4, видане 01.10.2002 р. (а.с. 7).

Довідкою № 2842 від 27.10.2015 р., виданою виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради стверджено, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7, вона була зареєстрована і проживала одна (а.с. 23).

Як спадкоємець за заповітом, позивачка ОСОБА_1, 23.10.2015 р. звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, про що свідчать копії: заяви про прийняття спадщини та Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41893590 від 23.10.2015 р. (а.с. 20). Отже, позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3.

До спадкового майна ОСОБА_3 належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, який вона фактично успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2. Технічним паспортом на житловий будинок по АДРЕСА_1 стверджено, що інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 становить 109989 грн. (а.с. 12-17).

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З метою оформлення спадщини позивачка зверталась до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу. Постановою нотаріуса від 10.06.2016 р. їй відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що не було подано правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок по АДРЕСА_1 Городенківського району (а.с. 21).

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_3, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1222,1223, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.