У х в а л а

іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення завдатку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення апеляційного суду Київської області від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, із урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила стягнути з ОСОБА_3 аванс у розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що 12 листопада 2014 року між нею та відповідачем було укладений договір завдатку про передачу грошових коштів у розмірі 10 000 грн для придбання у відповідача двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до умов цього договору вона зобов'язувалась здійснити оплату в розмірі 735 960 грн (з урахуванням завдатку) до 22 листопада 2014 року, а також укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу.

У зв'язку із відсутністю у неї повної суми грошових коштів станом на 22 листопада 2014 року, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу укладено не було.

25 листопада 2014 року вона звернулась до відповідача з вимогою повернути сплачені йому грошові кошти, але 04 грудня 2014 року отримала відмову із посиланням на відсутність підстав для повернення 10 000 грн, які є завдатком.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 вересня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аванс у розмірі 10 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 12 листопада 2014 року між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) укладено договір завдатку про передачу суми в розмірі 10 000 грн для придбання в подальшому двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Згідно із підписаним сторонами договором завдатку позивач зобов'язувалася здійснити оплату в розмірі 735 960 грн (з урахуванням завдатку) до 22 листопада 2014 року, а також укласти в нотаріальній конторі основний договір купівлі-продажу квартири, де були б зазначені основні мови та зобов'язання і права сторін.

У визначений договором строк - 22 листопада 2014 року договір купівлі-продажу квартири не було укладено, оскільки на визначену дату у позивача (покупця) не було достатньої кількості грошей для придбання квартири.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України повинна враховуватися всіма судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням викладеного та встановивши, що договір купівлі-продажу, на підтвердження зобов'язання якого був переданий ОСОБА_3 аванс, не укладений, апеляційний суд правильно стягнув з нього цю суму.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко