Справа № 372/363/17
У Х В А Л А

07 лютого 2016 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

06.02.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння, мотивовану тим, що невідома їй особа відповідач по справі ОСОБА_2 24.01.2017р. на підставі підробленої довіреності від 29.04.2005 р. від її імені здійснив відчуження двох належних їй на праві власності на підставі державних актів земельних ділянок, розташованих в с. Романків Обухівського району Київської області, шляхом укладення договору купівлі-продажу із громадянином ОСОБА_3 відповідач по справі, попереднього незаконно знявши арешт, накладений у виконання іпотечних договорів.

З метою забезпечення позову позивач звернулася до суду із заявою про накладення арешту на земельні ділянки площею 0,200 га кожна, кадастрові номери :02:009:0069 та :02:009:010, що знаходяться в селі Романків Обухівського району Київської області.

У відповідності зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

Позивач до заяви про забезпечення позову не надав документи, які б свідчили, що зазначені ним обставини стовно переходу права власності від нього до громадянина ОСОБА_3 шляхом укладення договорів купівлі-продажу дійсно мали місце. Відповідними доказами можуть бути витяги із реєстрів, тощо.

Таким чином, суд без зазначених документів, по-перше, не має можливості пересвідчитися, що між сторонами існує спір; по-друге, не може дійти висновку про обґрунтованість припущення позивача про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, позивач, будучи обізнаним про реквізити довіреності від 29.04.20105 р. № 5886, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та договори купівлі-продажу від 24 січня 2017 року не зазначає джерела, з яких йому стало відомо про ці обставини та не вказує, в чому полягають труднощі у представленні даних документів в суд.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Надіслати копію ухвали позивачеві ОСОБА_1.

Розяснити позивачеві право про звернення до суду із заявою про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали через Обухівський районний суд Київської області.

Суддя Г. В. Висоцька