Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/154/15-ц
Провадження № 2/499/19/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"08" лютого 2016 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., за участю учасника цивільного процесу секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі, Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про внесення змін до акту про нещасний випадок та зобовязання відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоровя,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2015 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду із позовною заявою до Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини (далі відповідач 1), відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі (далі відповідач 2) про зобовязання внести зміни до акту про нещасний випадок та відшкодувати шкоду завдану ушкодженням здоровя.

Позивач вказує, що з 12 березня 1991 року по 16 березня 2012 року працювала у відповідача 1 на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини епізіотолога протиепізоотичного відділу Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини (далі лікар). 29 вересня 2011 року під час проведення планового щеплення собак проти сказу, стався нещасний випадок, так як її вкусила собака за ліву молочну залозу (далі нещасний випадок). 30 грудня 2011 року комісією з розслідувань нещасного випадку був складений акт №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою H-1 (далі акт), відповідно до якого причинами нещасного випадку визнано: незастосування нею засобів захисту, невиконання вимог посадової інструкції. Внаслідок нещасного випадку її здоровю завдана шкода, а відповідачі не визнають її право на відшкодування шкоди.

За таких обставин позивач просить внести зміни до пунктів 7, 10 акту, а саме вину за настання нещасного випадку покласти на відповідача 1 внаслідок порушення ним законодавства про охорону праці, виключити її з числа осіб, які допустили порушення законодавства у сфері охорони праці, та зобовязати відповідача 2 відшкодувати їй вартість витрат понесених на лікування у розмірі 1888 гривень 17 копійок.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представники відповідача 1 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини вказані в повідомленні та зазначили, що позивач проводила вакцинацію без намордника чим порушила вимоги ст. 14 Закону України «Про охорону праці» та інструкцію лікаря (а.с. 104).

Представники відповідача 2 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини вказані в запереченні, та зазначили, що позивач для отримання відшкодування не надала необхідні документи на підтвердження витрат лікування повязаних з нещасним випадком (а.с. 146-147).

Сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі від 17 серпня 2015 року роз'яснено, що вони зобов'язані подати до суду усі наявні, належні та допустимі докази й надано строк для подання до суду доказів (а.с. 98-99).

Суд забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з'ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами.

Наказом начальника управління ветеринарної медицини в Іванівському районі від 29 грудня 2011 року №48 «Про створення комісії з розслідування нещасного випадку» призначено комісією з розслідування нещасного випадку (далі комісія, а.с. 258).

За актом комісія дійшла висновку що основними причинами нещасного випадку стало незастосування позивачем засобів захисту за їх наявності (намордника), невиконання нею вимог інструкції з охорони праці та лікаря, а супутньою причиною неякісне проведення інструктажу (а.с. 20-23).

Відповідно до посадової інструкції лікаря затвердженої начальником Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини 01 травня 2010 року лікар виконує доручення завідуючого відділом лікаря по заразним хворобам протиепізоотичного відділу та начальника районної державної лікарні, здійснює інші функції, необхідні для виконання поставлених завдань перед відділом (а.с.191-192, далі - інструкція).

Відповідно до розподілу обовязків від 2011 року на позивача були покладені функції з виконання інших обовязків за наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини (а.с. 27-29, далі розподіл обовязків).

З епікризу вбачається, що позивач в період з 16 грудня 2011 року по 23 грудня 2011 року знаходилася на обстеженні та лікуванні в маммалогічному відділенні ООД (а.с. 33).

З копій листків непрацездатності від 23 грудня 2011 року, 24 грудня 2011 року (далі листи непрацездатності) вбачається, що причиною непрацездатності позивача є загальне захворювання (а.с. 34).

Відповідно до довідки від 11 листопада 2011 року №671 виданої Іванівською центральної районної лікарні, позивач 29 вересня 20111 року зверталася до лікаря ортопеда-травматолога зі скаргою щодо укусу собаки під час щеплення (а.с.с 35).

З повідомлення начальника Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини вбачається, що позивачу за листами непрацездатності проведені виплати в повному обсязі на загальну на загальну суму 733,08 грн. та 1588,34 грн., відповідно (а.с. 148).

Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення нормативних актів про охорону праці застрахованим, також є страховим випадком.

Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов'язань перед потерпілим.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами (ст.13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», далі Закону № 1105-XIV, тут і далі посилання на норми Закону № 1105-XIV у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що ушкодження здоров'я настало не тільки з вини роботодавця, а й внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці, розмір одноразової допомоги зменшується на підставі висновку цієї комісії, але не більш як на 50 відсотків.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК).

Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує всі витрати на його лікування (ч.2, 4 ст.34 Закону № 1105-XIV).

Для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть (ст.35Закону № 1105-XIV).

Фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів (ст. 36Закону № 1105-XIV).

Застрахований зобов'язаний: знати та виконувати вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що стосуються застрахованого, а також додержуватися зобов'язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором, контрактом) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства (ст.44Закону № 1105-XIV).

Застраховані особи мають право на відшкодування витрат під час проходження медичної і професійної реабілітації на проїзд до місця лікування чи навчання і назад, витрат на житло та харчування, транспортування багажу, на проїзд особи, яка його супроводжує.

Застраховані особи зобовязані надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону (п.6 ч.1, п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»).

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобовязань перед потерпілим (ч. 2, 3, 6 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»).

Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоровя. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою повязане ушкодження здоровя, причину, час настання та групу інвалідності у звязку з ушкодженням здоровя, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги (ч.1 ст. 38 Закону України «Про загагальнообовязкове державне соціальне страхування»).

Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоровя застрахованого.

Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування (ч.1, 2 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»).

Для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги (ч.1 ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»).

Працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров'я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля. Він зобов'язаний негайно повідомити про це безпосереднього керівника або роботодавця. Факт наявності такої ситуації за необхідності підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства за участю представника профспілки, членом якої він є, або уповноваженої працівниками особи з питань охорони праці (якщо професійна спілка на підприємстві не створювалася), а також страхового експерта з охорони праці(ст.6 Закону України «Про охорону праці», далі Закону № 2694-XII, тут і далі посилання на норми Закону № 2694-XII у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (ст.9 Закону № 2694-XII).

Працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту . Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог (ст. 14 Закону № 2694-XII).

Для взяття на облік потерпілий (законний представник потерпілого) повинен подати до робочих органів виконавчої дирекції Фонду такі документи: а) заяву; б) копію висновку МСЕК про потребу у забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення; в) копію індивідуальної програми реабілітації, затверджену МСЕК (у разі наявності); г) перелік необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначений лікарсько-консультативною комісією (далі - ЛКК) закладу охорони здоров'я (поновлюється під час кожного призначення ліків, але не рідше одного разу на рік); ґ) виписку з медичної карти амбулаторного хворого (поновлюється щороку).

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду перевіряється комплектність документів, поданих потерпілим (законним представником потерпілого).

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду реєструють заяви потерпілих у журналі реєстрації заяв та вносять усі необхідні дані до реєстру потерпілих.

Підставою для фінансування витрат на лікарські засоби, вироби медичного призначення є висновок МСЕК про потребу потерпілого у такій допомозі.

Фінансуванню підлягають витрати у разі надання потерпілим амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги (у тому числі після надання стаціонарної допомоги, медичної реабілітації) у поліклініці, вдома, в денних стаціонарах згідно з переліком необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначеним ЛКК закладу охорони здоров'я (пункти 2, 3, 4, 5 розділуII Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 09 червня 2010 року № 18, далі Положення № 18).

Рішення про фінансування витрат на забезпечення потерпілих лікарськими засобами, виробами медичного призначення приймається протягом трьох днів з дати реєстрації заяви потерпілого та всіх необхідних документів у журналі реєстрації.

У разі самостійного придбання лікарських засобів, виробів медичного призначення їх вартість компенсується виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду потерпілим чи законним представникам потерпілих, роботодавцям за цінами у розмірі не більше вартості лікарських засобів, виробів медичного призначення в аптечних закладах (постачальників, виробників), з якими укладено договори, за умови перебування потерпілого на обліку та на підставі оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати.

Рішення про відшкодування витрат потерпілому, законному представнику потерпілого, роботодавцеві приймається протягом 10 днів з дня отримання всіх документів, що підтверджують їх витрати (пункти 6,7 розділуII Положення № 18).

Підставою для фінансування витрат на лікування потерпілих, їх медичну реабілітацію є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування хронічного професійного захворювання за формами, наведеними у додатках до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232, висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності та потребу потерпілого у такій допомозі.

Рішення про фінансування витрат на лікування, медичну реабілітацію потерпілих приймається протягом трьох днів з дня отримання всіх необхідних документів.

У разі самостійної оплати лікування, медичної реабілітації їх вартість компенсується виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду потерпілим чи законним представникам потерпілих, роботодавцям за умови перебування потерпілого на обліку на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків, оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати.

Рішення про відшкодування витрат потерпілим, законним представникам потерпілих, роботодавцям приймається протягом 10 днів з дня отримання всіх документів, що підтверджують їх витрати (пункти 1, 4 розділуIII Положення № 18).

Якщо при наявності акта (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5, затвердженого постановою КМУ № 1232, та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 або акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 потерпілий визнаний чи не визнаний інвалідом через нещасний випадок на виробництві (професійне захворювання) і через певний час у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, що пов'язане з цим нещасним випадком (професійним захворюванням), йому видано листок непрацездатності, то допомога з тимчасової непрацездатності надається у разі підтвердження зв'язку захворювання з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням) (пункт 2.2 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 24 квітня 2007 року № 24, далі Порядок № 24).

Для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до робочого органу виконавчої дирекції Фонду подаються: 1) заява потерпілого про призначення страхових виплат; 2) акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1; 6) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності; 7) довідка про середню заробітну плату (доход); 8) копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчені страхувальником або підписом працівника робочого органу виконавчої дирекції Фонду при пред'явленні оригіналу; 11) протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства, а у разі, якщо вона не створена на підприємстві, комісії з питань вирішення спорів при робочих органах виконавчої дирекції Фонду про відсоток зменшення розміру одноразової допомоги потерпілому на виробництві (у разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров'я настало не лише з причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення застрахованою особою нормативних актів про охорону праці).

Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше після закінчення трьох років з дня встановлення МСЕК втрати потерпілим професійної працездатності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, то страхові виплати призначаються з дня звернення за їх призначенням відповідно до чинних нормативно-правових актів ( пункти 3.1, 3.3Порядку № 24).

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази в їх сукупності та кожен окремо, суд задовольняючи позов виходить з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідача 1 щодо внесення змін до акту про нещасний випадок суд виходив з такого.

Аналізуючи положення Інструкції, розподілу обовязків в співвідношенні положень ст. Закону України "Про охорону праці" судом констатується, що позивач під час покладених на неї обовязків повинна була дбати про особисту безпеку і здоров'я в процесі виконання будь-яких робіт, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту, а у разі створення небезпечної для її життя чи здоров'я ситуації мала право відмовитися від дорученої роботи, й тому несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Недодержання позивачем вказаних вимог, за таких обставин, не може свідчити про невідповідність відомостей вказаних у акті фактичним обставинам нещасного випадку.

Наявність фактичних даних про порушення відповідачем 1 порядку проведення розслідування нещасних випадків стосовно позивача не може свідчити про обґрунтованість вимог позивача.

При цьому суд зазначає, що під час розгляду справи виявлено порушення відповідачем 1 порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, проте питання постановлення окремої ухвали судом не вирішувалось, так як начальника Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_2 вже притягнуто до відповідальності за вчинені порушення (а.с. 253-257).

Разом з тим, слід зауважити, що зі смислу положень Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112(чинного на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що саме на комісію з розслідування нещасного випадку покладені обовязки проведення розслідування та прийняття рішення по складанню акту про нещасний випадок, яка не є юридичною особою.

Обговорюючи в судовому засіданні питання залучення до участі у справі комісії, яка уповноважена приймати рішення щодо внесення змін до акту, позивач будь-яких клопотань про заміну відповідача або залучення співвідповідача суду не надала. Суд виходячи з положень ст.1, 4 ЦПК України позбавлений можливості залучити у якості співвідповідача по цій справі комісію, яка не є юридичною особою.

Зазначене має бути самостійною підставою для відмови у позові, а позивач не позбавлена можливості оскаржити дії комісії не в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідача 2 щодо зобовязання відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоровя суд виходив з такого.

Системний аналіз наведених в рішенні норм Закону № 1105-XIV, Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», Закону України "Про охорону праці", Положення № 18, Порядку № 24 свідчить, що у даному випадку підставою для розгляду справ про страхові виплати відповідачем 2 є акт розслідування нещасного випадку та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого.

Навіть порушення правил охорони праці позивачем, яке спричинило нещасний випадок, не звільняє відповідача 2 від виконання зобов'язань перед нею.

Взяття на облік позивача повинно здійснюватись за умови подання нею відповідачу 2 заяви, акту розслідування нещасного випадку копії висновку МСЕК про потребу у забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, переліку необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначений ЛКК закладу охорони здоров'я, виписки з медичної карти амбулаторного хворого (далі документи).

Сторонами не заперечувалось, що позивач висновок МСЕК не отримувала та з відповідною заявою з доданням документів до відповідача 2 не зверталась.

За таких обставин суд не вбачає в діях відповідача 2 порушень прав позивача, яка в установленому порядку документи йому не надала.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вимог до відповідача 2 слід зауважити, що позивач за умови належного оформлення документів та надання їх відповідачу 2 не позбавлена можливості на отримання страхових виплат в тому числі витрат на лікарські засоби.

Вирішуючи справу керуючись процесуальними нормами суд виходив з такого.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.10 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових, земельних сімейних, трудових відносин ( п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.1, 2 ст.60 ЦПК України) .

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст. 88 ЦПК України).

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожен окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі, Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про внесення змін до акту про нещасний випадок та зобовязання відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоровя відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_3