Справа № 500/205/16-ц
Провадження № 2/500/1380/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визначити йому додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлої 02.08.2014 року, мотивуючи тим, що 02.08.2014 року померла ОСОБА_4, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки № 59, яка розташована на території садівничого кооперативу «Судоремонтник» Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. 15.01.2015 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь його дочки ОСОБА_3 Однак, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2015 року, вищевказана заява була визнана недійсною, як така, що вчинена під впливом тяжкої обставини. Після чого, ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, у звязку із тим, що відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України не подано заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить квартира № 3 по вул. Білгород Дністровська, 160 в м. Ізмаїл Одеської області на підставі свідоцтва про право власності № 338 від 30.05.2000 року, виданого Ізмаїльською міською радою Одеської області та земельна ділянка площею 0,059 га, яка розташована на території садівничого кооперативу «Судноремонтник», ділянка № 59 Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення садівництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 068688.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І - ЖД № 379074 від 06.08.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла 02.08.2014 року.

Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Отже, часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_4, а саме 02.08.2014 року, саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира № 3 по вул. Білгород Дністровська, 160 в м. Ізмаїл Одеської області та земельна ділянка площею 0,059 га, яка розташована на території садівничого кооперативу «Судноремонтник», ділянка № 59 Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення садівництва.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 заповіту не залишила, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39359549, наданим приватним нотаріусом ОСОБА_5

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 являється:

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії № ІІ УР від 19.09.1960 року, бюро записів актів громадянського стану в м. Ізмаїл.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Судом було встановлено, що 15.01.2015 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь його дочки (онуки спадкодавця) ОСОБА_3.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2015 року, заява ОСОБА_2 про відмову від прийняття належної йому спадщини на користь його дочки (онуки спадкодавця) ОСОБА_3, визнана недійсною, як така, що вчинена під впливом тяжкої обставини.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2015 року були встановлені наступні обставини, а саме ОСОБА_2 склав заяву про відмову від прийняття спадщини, перебуваючи під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки хворів та йому потрібні були кошти на лікування в медичних закладах м. Одеси та м. Києва.

Тобто, вищезазначені обставини не підлягають повторному доказуванню.

Враховуючи, що позивач після смерті його матері хворів, потребував лікування в м. Одеса та м. Києва, у звязку з чим був позбавлений можливості у встановлений законом строк звернутися з заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визначення позивачу додаткового строку два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлої 02.08.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 130, 174, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1258, 1261, 1270,1272 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлої 02.08.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6