Справа №295/3810/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє від імені недієздатної ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання прав забудовника в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в інтересах недієздатної ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що 22.08.1993 року помер ОСОБА_5, який є двоюрідним дідом ОСОБА_3 та рідним дядьком її матері ОСОБА_6. При житті ОСОБА_5 залишив заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_3, до складу якого входить обєкт незавершеного будівництва 1/2 частина двоквартирного житлового будинку по вул. Барашівській, 14 в м. Житомирі. Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену частину житлового будинку у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на таке нерухоме майно. Згідно змісту позовної заяви, на час смерті ОСОБА_5 житловий будинок вже був більшою частиною побудований та придатний для проживання, де були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_3 Після смерті спадкодавця ОСОБА_6 вела за свої кошти будівництво всього будинку, у тому числі і 1/2 його частини, право на будівництво якого належало померлому. Позивач вважає, що за таких обставин, ОСОБА_6, як законний представник дочки ОСОБА_3, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном в інтересах дочки. Після смерті матері ОСОБА_3 її законним представником призначено позивача. З метою введення в експлуатацію 1/2 частини житлового будинку, позивач просить встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_5 та визнати за спадкоємицею права забудовника щодо обєкта незавершеного будівництва.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того, представник позивача суду пояснив, що спочатку дозвіл на будівництво будинку був отриманий ОСОБА_5 та ОСОБА_8 В подальшому дозвіл був переоформлений з ОСОБА_8 на ОСОБА_6 До та після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_6 разом з дочкою ОСОБА_3 проживали у тимчасовій споруді літній кухні, яка належала до вказаного будинку, а потім у самому недобудованому будинку, який ОСОБА_6 добудовувала за власні кошти, чим фактично вступила в управління майном. Представник також додав, що згодом 1/2 частина будинку була продана ОСОБА_9, який завершив будівництво вказаної частини будинку та зареєстрував на нього право власності. Після продажу 1/2 частини будинку ОСОБА_6 із донькою залишились проживати в іншій частині будинку, яка не введена в експлуатацію.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника міської ради.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показала суду, що ОСОБА_3 знає з народження. Спочатку вона разом з ОСОБА_6 та дідусем на імя ОСОБА_5 проживали у тимчасовій споруді по вул. Барашівській, 14 в м.Житомирі, поки будувався будинок, а після смерті діда ОСОБА_3 з мамою жили у самому недобудованому будинку. Свідок вказав, що ОСОБА_6 продала дачу, квартиру і всі кошти спрямувала в будинок, який добудовувала до своєї смерті.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що ОСОБА_4 являється її сусідкою. ОСОБА_3 знає близько 20 років з часу знайомства із її матірю ОСОБА_6 Зі слів свідка, ОСОБА_5 приходиться дідом ОСОБА_3, але особисто з ним свідок не знайома. Знає, що ОСОБА_3 проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 з того часу, як почалось будівництво буднку. Спочатку вона проживали у тимчасовій споруді, а потім у будинку. Частина будинку, де ОСОБА_3 проживала з матірю, і досі недобудована. На даний час ОСОБА_3 мешкає у ОСОБА_4, а до смерті матері проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідку зі слів ОСОБА_6 відомо, що остання за власні кошти добудовувала будинок.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.08.1993 року помер ОСОБА_5.

05.07.1990 року ОСОБА_5 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів внучці ОСОБА_3.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.05.2009 року ОСОБА_3 визнано недієздатною та призначено ОСОБА_6 опікуном над недієздатною донькою.

26.05.2012 року ОСОБА_6 померла та рішенням суду від 24.01.2013 року встановлено опіку і призначено опікуном недієздатної ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Богунської районної ради народних депутатів №341 від 23.11.1988 року ОСОБА_12 та ОСОБА_8 надано дозвіл на знесення старого будинку по вул. Барашівській, 14 в м. Житомирі та будівництво нового одноповерхового спареного двоквартирного житлового будинку. Зобовязано в трирічний строк збудувати житловий будинок та здати його в експлуатацію.

Міською міжвідомчою архітектурно-будівельною комісією ОСОБА_6 надано дозвіл на переоформлення прав забудовника з ОСОБА_8 на свою імя, а рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №714 від 12.12.2002 року ОСОБА_6 дозволено продовжити будівництво 1/2 частини двоквартирного житлового будинку по вул. Барашівській, 14.

Згідно копії довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №2987 від 11.09.2013 року право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно по вул. Барашівській, 14 в м. Житомирі не зареєстровано.

Як вбачається із копії довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №555 від 08.07.2016 року, згідно справи №815 на обєкт нерухомого майна за адресою: м. Житомир, вул. Барашівська, 14 станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру №2 у вказаному будинку зареєстровано за ОСОБА_9 відповідно до Свідоцтва про право власності від 02.03.2013 року, інформація щодо реєстрації права власності на квартиру №1 або 1/2 частину вказаного житлового будинку №14 по вул. Барашівській в м. Житомирі в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу ОСОБА_7 від 01.03.2016 позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище частину житлового будинку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на таке нерухоме майно.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини, згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За нормами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 8 Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

У п. 3.2 ОСОБА_13 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 судам розяснено, що визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе та потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом всього належного померлому ОСОБА_5 майна, інших можливих спадкоємців згідно матеріалів спадкової справи не виявлено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлого 22.08.1993 року ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 права забудовника щодо об'єкта незавершеного будівництва: 1/2 частини двоквартирного житлового будинку по вул. Барашівській, 14 в м. Житомирі з правом здачі житлового будинку в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 22.08.1993 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов