У Х В А Л А

07.12.2016р. с.м.т. Літин

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

сторін у справі:

представника позивача - прокурора Самборської І.М.

преставника відповідачів - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом прокурора Літинського району в інтересах держави до Громадської сільської ради Літинського району Вінницької області, Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи: ОСОБА_14, ОСОБА_15 про визнання недійсним рішень Громадської сільської ради, визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, повернення землі,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 11.11.2016 р. зазначена цивільна справа прийнята до провадження судді Гопкіна П.В. та призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор Самборська І.М. заявила клопотання про забезпечення позову шляхом заборони державному реєстратору речових прав на нерухоме майно Літинської районної державної адміністрації вчиняти дії щодо реєстрації права власності на земельні ділянки, які знаходяться на території Громадської сільської ради Літинського району Вінницької області та які передані у власність третім особам по справі - ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Третя особа ОСОБА_14 до судового засідання не з'явився, однак в матеріалах справа наявна заява відповідно до якої останній просить справу розглянути у його відсутність (а.с. 155).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151,152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК(судовий секвестр).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, та заборони вчиняти певні дії.

Суд не вбачає, а позивачем не доведено того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача, не доказано, що треті особи можуть зареєструвати право власності на земельні ділянки, оскільки вказані особи ще з часу відкриття провадження в справі ( 31.08.2015 р. ( том 1 а.с. 120)) до цього часу жодних дій по реєстрації права власності на земельні ділянки не вчинили.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви прокурора Самборської І.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом прокурора Літинського району в інтересах держави до Громадської сільської ради Літинського району Вінницької області, Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи: ОСОБА_14, ОСОБА_15, про визнання недійсним рішень Громадської сільської ради, визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, повернення землі, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_16