Справа № 359/5077/16-ц
Провадження № 2/359/1801/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» жовтня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Пустовіт А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

22.06.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача ОСОБА_2, після зміни прізвища ОСОБА_1, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.10.2010 у розмірі 12807 гривень 07 копійок, яка складається з: 799гривень 74 копійки заборгованість за кредитом, 8121 гривня 741копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, 2799 гривень 54 копійки заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 586 гривень 05 копійок (процентна складова), а також судові витрати в сумі 1378 гривень (а.с.2-3).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.10.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_3 і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківським послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та ОСОБА_3 Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_4 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, а також що п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_3 та інших невідємних частин Договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися ОСОБА_3 за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку. Позивач виконав свої зобовязання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 30.04.2016 має вищевказану заборгованість.

У судове засідання представник позивача не зявився. Згідно з поданим клопотанням представник позивача просив позов розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи без її присутності не подала.

Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що 06.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_5 (на момент укладення договору ОСОБА_2) було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06.10.2010 року (а.с.5).

Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06.10.2016 та Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи позивача (а.с. 5,6).

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06.10.2010, відповідач ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зі змісту Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% річних розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше ніж залишок заборгованості (а.с.6).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 , підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.8-31).

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_4), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та правил, власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_4.

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в ОСОБА_3 в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань.

Пунктом 1.1.2.4. Умов та Правил, визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобовязується надати ОСОБА_3 письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед ОСОБА_3 заборгованість.

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил, банк має право на зміну ОСОБА_3, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобовязаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору

У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та правил, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що за користування Кредитом і ОСОБА_4 нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами ОСОБА_3, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.6.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.4) встановлено, що станом на 30.04.2016 відповідач має заборгованість у розмірі 12807 гривень 07 копійок, яка складається з: 799гривень 74 копійки заборгованість за кредитом, 8121 гривня 741копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, 2799 гривень 54 копійки заборгованість за пенею та комісією, 1086 гривень 05 копійок заборгованість по штрафам.

Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку та відповідачем не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.

Проте суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору.

Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що ним окремо проводилось нарахування відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом та на залишок простроченої заборгованості за кредитом.

Крім того, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: до 01.09.2014 30,00 % річних, з 01.09.2014 по 31.03.2015 включно 34,80% річних, з 01.04.2015 по 28.03.2016 включно - 43,20% річних (а.с.4).

Таке нарахування, вочевидь, не відповідає зазначеній в позовній заяві процентній ставці 30,00% річних.

Дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 1 квітня 2013 року по 31.08.2014 року 30 % , з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року 34,8 % річних, з 01.04.2015 по 30.11.2015 року 43,2% річних (а.с.7,7-зворот).

Також, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що ним окремо проводилось нарахування відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом та на залишок простроченої заборгованості за кредитом, яка в своїй сукупності становила 799 гривень 74 копійки, та не змінювалась протягом усього строку нарахування процентів.

За таких обставин, сукупна сума нарахованих відсотків (на залишок поточної заборгованості за кредитом та на залишок простроченої заборгованості за кредитом) за однакову кількість днів протягом дії однакової відсоткової ставки, також має бути однаковою.

Проте, зі змісту розрахунку встановлено, що з 01.03.2014 розмір нарахованих процентів необґрунтовано завищений, що вбачається при порівнянні зазначеного цього, наступного та попередніх періодів:

- з 01.02.2014 по 28.02.2014 27 днів, поточна заборгованість за кредитом 663,81 грн., прострочена -135,93грн. (в сукупності -799,74грн.), процентна ставка -30% нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом 14,73грн., на залишок простроченої заборгованості -3,02 грн. (в сукупності 17,75 грн.);

- з 28.02.2014 по 01.03.2014 1 день, поточна заборгованість за кредитом 630,50 грн., прострочена 169,24грн (в сукупності 799,74 грн.), процентна ставка -30% нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом 0,52грн., на залишок простроченої заборгованості -0,14 грн. (в сукупності 0,66 грн.);

- з 01.03.2014 по 28.03.2014 27 днів, поточна заборгованість за кредитом 630,50 грн., прострочена -169,24 грн (в сукупності -799,74грн.), процентна ставка -30% нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом 18,77грн., на залишок простроченої заборгованості 8,29грн. (в сукупності 27,06грн.);

- з 31.03.2014 по 01.04.2014 1 день, поточна заборгованість за кредитом 595,25 грн., прострочена 204,49грн. (в сукупності -799,74грн.), процентна ставка -30% нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом 0,58грн., на залишок простроченої заборгованості -0,43 грн. (в сукупності 1,01грн.);

Таке нарахування, вочевидь, не відповідає зазначеній в розрахунку та позовній заяві процентній ставці 30% річних, оскільки, виходячи із вказаної ставки, розмір процентів за 1 день користування кредитом, виходячи із суми кредиту 799,74 гривень має становити: 799,74грн./ 360днів*1 день *30% (*0,3)= 0,66грн. (0,67грн. при округленні).

Також суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для збільшення процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогами ст.1056-1 ЦК України.

Так, за змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Так, за змістом ч.3 вказаної статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до вимог ч.4 вказаної статті, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Частиною 5 та 6 ст.1056-1 ЦК України передбаченого, що індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Таким чином, встановлено, що укладеним між сторонами договором, в тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що визначена сторонами при укладенні договору процентна ставка 30,0% річних є фіксованою та не може змінюватись протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до ОСОБА_3, як про це стверджує позивач, оскільки без дотриманням вищенаведених вимог ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною.

Виходячи з наведеного, а також досягнутих сторонами істотних умов при укладенні договору, з урахуванням фактично використаних позивачем кредитних коштів ( сум заборгованості за кредитом як поточної так і простроченої), зазначеної в розрахунку кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 30,00 % річних, а також, враховуючи, що згідно з умовами п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_4 нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, відсотки за використані відповідачем кредитні кошти (кредитний ліміт) мали бути нараховані та становлять наступні суми:

з 10.08.2013 по 28.02.2014 включно банком нараховано відсотків, до зміни формули їх нарахування, правильність нарахування яких у суду не викликає сумнівів та заборгованість за якими складає: 120,20 грн.(а.с.4),

з 01.04.2013 року по 30.04.2016 року включно за 792 днів фактичного користування кредитом в наступній сумі: 799,74грн. (заборгованість за кредитом поточна та прострочена разом)/360днів *792днів* 30% (0,03) (відсоткова ставка визначна сторонами при укладенні договору )=527,83грн.

- всього не сплачено відповідачем відсотків за період користування кредитним коштами в межах заявлених позовних вимог з 10.08.2013 по 30.04.2016 становить: 120,20грн.+527,83грн. =648,03грн.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В звязку з цим суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 799,74 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенні на вказану суму, а вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами - на розраховану судом суму 648 гривень 03 копійки.

Також встановлено, що вимоги в частині нарахованої неустойки вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобовязань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи (а.с.4), внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності.

Так, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003ці15 від 23 жовтня 2015 року.

Крім того, суд звертає увагу, що будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, в якій саме сумі позивачем була нарахована пеня, а в якій комісія, на загальну, зазначену позивачем суму 2799,54 гривень, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

В звязку з цим суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено підстави та розмір нарахування комісії.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 2020 гривень 16 копійок, яка складається з: 799 гривень 74 копійки заборгованість за кредитом, 648 гривень 03 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень - фіксована частина та 72 гривні 39 копійок - процентна складова), враховуючи наступний розрахунок: (799,74+648,03)х5%=72,39грн.

Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1378 гривень (а.с. 1), підлягають стягненню на його користь з відповідача .

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 212, 214, 215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище -ОСОБА_2) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», юридична адреса : 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, розрахунковий рахунок №3111 (для погашення заборгованості), МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором б/н від 06.10.2010 у розмірі 2020 гривень 16 копійок (дві тисячі двадцять гривень шістнадцять копійок), яка складається з: 799 гривень 74 копійки заборгованість за кредитом, 648 гривень 03 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень - фіксована частина та 72 гривні 39 копійок - процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище -ОСОБА_2) ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1378 гривень (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути переглянуто Бориспільським міськрайонним судом Київської області за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів