Справа № 720/970/16-ц.
Провадження:2/720/522/16.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А.,

за участю: секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.,

сторін по справі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача Малик О.А.,

представників відповідача Гульпе О.Ю., Буздуган П.Г.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом: ОСОБА_1 до Динівецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, Новоселицької районної Державної адміністрації та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Динівці», про визнання права на земельну частку, суд,

встановив:

Позивач звернулась з позовом до суду в якому зазначила, що з серпня 1966 року по 1990 рік працювала та була членом колгоспу «імені Карла Маркса» села Динівці, Новоселицького району, правонаступником якого є СГ ТОВ «Динівці», що підтверджується трудовою книжкою.

З 1990 року не працювала в колгоспі за станом здоров'я але не втрачала зв'язки з колгоспом залишаючись його членом.

26.06.1997 року за розпорядженням глави Новоселицької райдержадміністрації №204-р була проведена розпаювання землі колгоспу Карла Маркса с. Динівці, Новоселицького району. Її до списку членів які мають право на отримання земельної частки паю не включили.

Порядок паювання земель було визначено Указом Президента «Про прядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року.

Позивач вважає, що вона як член колгоспу «імені Карла Маркса» з якого не була виключена має право на отримання земельного сертифікату якій надасть право на отримання земельної частки паю.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник сільради в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що в розпорядженні сільради перебувають землі запасу з яких можливо видати позивачці земельний пай у випадку визнання за нею права на отримання земельного паю.

Представник СГ ТОВ «Динівці» позов не визнав, суду пояснив, що позивачка не працювала в колгоспі з 1990 року а тому на час паювання землі правомірно не була включена до списку осіб які мають право на отримання земельного паю.

Представник Новоселицької райдержадміністрації в судовому засіданні позов не визнала суду пояснила, що оскільки не доведено позивачем, що вона була членом колгоспу на час передачі у колективну власність членам колгоспу землі тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до трудової книжки №1743 заповненої 12 червня 1980 року вбачається, що ОСОБА_1 з 1966 року по 1990 рік працювала в колгоспі «імені Кала Маркса».

Рішенням сесії народних депутатів сільської Ради с. Динівці, Новоселицького району від 14 квітня 1995 року за №20 - р передано у колективну власність членам агрофірми «Динівці» с. Динівці, Новоселицького району, землю. Державний акт на право колективної власності на землю виданий 18 грудня 1995 року дана обставина вбачається з відповіді начальника Держземагенства адвокату Малик О.А. від 17.06.2016 року за №1331.

В судовому засіданні судом встановлено, що агрофірма «Динівці», СГ ТОВ «Динівці» є правонаступником колгоспу «імені Карла Маркса», с. Динівці, Новоселицького району.

Отже суд вважає, що ОСОБА_1 працювала в колгоспі «імені Карла Маркса» з 1966 року по 1990 рік якій в послідуючому був реорганізований в агрофірму «Динівці» та СГ ТОВ «Динівці»» а тому дана обставина не підлягає додатковому доказуванню під час розгляду справи оскільки визнається всіма сторонами по справі.

Згідно з п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.6 Примірного статуту колгоспу, прийнятого Третім Всесоюзним зїздом колгоспників та затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 28 листопада 1969 року № 910 членство в колгоспі зберігається за тимчасово вибувшими з колгоспу у випадку, проходження строкової служби, обрання на виборну посаду, поступлення на навчання з відривом від роботи, направлення в міжгосподарські підприємства та інші галузі народного господарства на строк встановлений правлінням, також за колгоспниками, які припинили роботу через старість або інвалідність, якщо вони продовжують проживати на території колгоспу.

Згідно з ст..179 ЦПК України, Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Суд оцінюючи правовідносини які склалися між сторонами за даним позовом вважає, що позивач зобов'язана навести фактичні дані, які підтверджують що, дискримінація мала місце однак суду таких доказів не надали та судом під час розгляду справи їх не встановлено.

З наданих позивачем та відповідачами доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в колгоспі «імені Карла Маркса» с. Динівці, Новоселицького району з 1966 року по 1990 рік, тому суд вважає що, відповідно до п.6 Примірного статуту колгоспу, прийнятого Третім Всесоюзним з'їздом колгоспників та затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 28 листопада 1969 року № 910 вона втратила членство в колгоспі. Тобто ОСОБА_1 станом на час передачі землі у колективну власність членам агрофірми «Динівці» рішенням сесії сільради с. Динівці, Новоселицького району 19.04.1995 року за №20-р не була членом даного колективного підприємства та в розумінні п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» вона не має право на земельну частку (пай) яка передана у власність членам агрофірми «Динівці» с. Динівці, Новоселицького району, рішенням сесії народних депутатів сільської Ради с. Динівці, Новоселицького району від 19.04.1995 року за №20-р.

Суд оцінивши викладені докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Керуючись ст.. 10,11,59,60,61,179,208-218 ЦПК України і на підставі п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Динівецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, Новоселицької районної Державної адміністрації та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Динівці», про визнання права на земельну частку, за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.