АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/11921/16-ц --ё
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12463/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

10 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року і до повноліття дітей, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону - на кожну дитину.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дітей у твердій грошовій формі в розмірі 4000 грн., вважаючи що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 25 липня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2013 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначила, що після розірвання шлюбу, діти проживають з нею. Також зазначила, що відповідач порушує усні домовленості щодо суми виплачуваних коштів на утримання дітей з січня 2016 року, у зв'язку із чим просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 26 липня 2007 року, серія НОМЕР_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва 15 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з матір'ю.

Згідно копії довідки про доходи, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_3 працює у ТОВ «ТТВК» та отримує щомісячно заробітну плату (а.с. 100-101).

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має постійних дохід з місця роботи.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що відповідач має мінливий дохід, оскільки як вбачається з матеріалів справи, останній працює ТОВ «ТТВК» на посаді начальника групи з підтримки франчайзингової мережі та має стабільний дохід з місця роботи та не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що він не ухиляється від матеріального утримання дітей, оскільки будь-яких доказів надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку суду не надано.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що стягнені рішенням суду аліменти значно перевищують потреби дітей, оскільки відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, є обґрунтованим і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 серпня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді