Провадження № 2/161/677/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за

позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, уточненою позовною заявою, на обґрунтування вказавши, що 09 березня 2015 року близько 01.56 год. по вул. Багряного, 27 в с. Струмівка Луцького району сталося загоряння автомобіля марки «Мерседес Е 220» д.н. НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_3 Внаслідок цього загоряння постраждав і автомобіль, що стояв поруч автомобіль НОМЕР_2, який належить йому (позивачу) на праві власності. За даною подією Луцьким МРВ Управління ДСНС України у Волинській області 09 березня 2015 року було складено акт про пожежу. З даного акту слідує, що місцем виникнення пожежі є моторний відсік автомобіля марки «Мерседес Е 220» д.н. НОМЕР_1. Також вказаним актом встановлено, що внаслідок пожежі пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, а саме: лакофарбове покриття, лобове скло, панель приборів, а також салон. Ним були проведені роботи по відновленню належного йому автомобіля, вартість відновлюваних робіт становить 77432,34 грн. Відповідач ОСОБА_3 має нести відповідальність за завдану йому (позивачу) шкоду, оскільки така шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, належним ОСОБА_3 На час виникнення пожежі цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 4773401 від 14.01.2015 року, виданим ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія». Крім того, пошкодженням автомобіля йому була завдана моральна шкода, яка полягає в переживаннях, хвилюваннях та стресах через пошкодження його майна. Після пожежі автомобіль було відремонтовано лише 19 червня 2015 року, тобто фактично три місяці всі його засоби та сили були спрямовані на відновлення попереднього стану автомобіля. Окрім того, протягом цих трьох місяців він постійно зазнавав дискомфорту у звязку з неможливістю використання свого транспортного засобу, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Завдану йому моральну шкоду оцінює у 10000 грн. Відповідач ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» та відповідач ОСОБА_3 мають солідарно відшкодувати завдану йому матеріальну та моральну шкоду. Просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_3 завдану йому матеріальну шкоду в сумі 77432,34 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечення проти позову суду не надав.

Представник відповідача ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Від відповідача ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач зазначив, що дійсно цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес Е 220» д.н. НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_3 застрахована згідно поліса АІ № 4773401 від 13.01.2015 року в АТ «УОСК». 23.03.2015 року АТ «УОСК» отримало заяву-повідомлення ОСОБА_3 про подію, що сталася 09.03.2015 року за участю автомобіля належного відповідачу ОСОБА_3 За описом ОСОБА_3 09.03.2015 року відбулося загоряння належного йому транспортного засобу, що був припаркований біля його будинку. В процесі горіння вогонь перекинувся на транспортний засіб належний ОСОБА_2 зазначена подія не є страховим випадком у розумінні ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому обовязок здійснення страхового відшкодування ОСОБА_4 «УОСК» не несе. Просить у задоволенні позовних вимог, предявлених до ОСОБА_4 «УОСК» відмовити за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_3 є власником транспортного засобу автомобіля «Мерседес Е 220» д.н. АС 4994.

09 березня 2015 року близько 01.56 год. по вул. Багряного, 27 в с. Струмівка Луцького району сталося загоряння автомобіля марки «Мерседес Е 220» д.н. НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_3, про що інспектором Луцького МРВ Управління ДСНС України у Волинській області було складено акт про пожежу від 09.03.2015 року (а.с. 6).

З вказаного акту вбачається, що місцем виникнення пожежі є моторний відсік автомобіля. Пожежею пошкоджено автомобіль «Мерседес Е 220» д.н. НОМЕР_1, а також автомобіль «Toyota Tacoma», 2005 року випуску, належним ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року вказано, що відповідно до частини першої ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках, шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка завдала.

Згідно до п. 4 вказаного вище Пленум, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Ані позивачем, ані його представником не надано жодних доказів що завдана шкода є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, причинно-наслідкового зв'язку між ним та наявною шкодою, неправомірності діяння та вини відповідача ОСОБА_3

Крім того, слід зазначити, що актом про пожежу від 09.03.2015 року, на який посилаються позивач та його представник, взагалі не встановлено причини вказаної пожежі.

Ймовірності або припущення, відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не можуть бути основою для цивільно-правої відповідальності, для цього позивач повинен довести вину і причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діяннями відповідача ОСОБА_3 та завданою шкодою.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована у ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ № 4773401 від 14.01.2015 року (а.с.5).

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та страховим полісом умовою здійснення страхового відшкодування передбачено настання страхового випадку - події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Згідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затв. Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Аналогічне положення містить і в ст. 1.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з матеріалів справи та слідує з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, матеріальні збитки позивачу заподіяні не під час руху автомобіля, а відповідно і не під час дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин суд вважає, що обовязок у страховика відповідача ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» щодо здійснення страхового відшкодування не виник у звязку з відсутністю страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням наведеного суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити за необгрунтваністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5