Ухвала

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Леванчука А.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 21 грудня 2005 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого останній надано кредит у розмірі

15 000 доларів США на ремонт будинку та 600 доларів США з метою сплати страхових платежів строком до 18 грудня 2009 року зі сплатою 1,33% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином зобов'язань за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 10 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 84 238,43 доларів США, що в еквіваленті становить 1 839 767 грн 31 коп., з яких: 9 441,78 доларів США - заборгованість за кредитом; 24 679,97 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом: 576 доларів США - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 49 540, 68 доларів США - пеня, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь вказану заборгованість.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2005 року в розмірі 84 238, 43 доларів США, що в еквіваленті становить 1 839 767 грн 31 коп., з яких: 9 441, 78 доларів США - заборгованість за кредитом; 24 679, 97 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом:

576 доларів США - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 49 540,68 доларів США - пеня.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 лютого

2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судами попередніх інстанцій установлено та це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Мукачівського міськрайоного суду Закарпатської області від 25 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2014 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено. Зазначені судові рішення залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року.

За змістом вказаних рішень убачається, що право вимоги банку до боржника за кредитним договором від 21 грудня 2005 року виникло

18 грудня 2009 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Разом із тим згідно з частинами 3, 4 ст. 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, установивши, що право вимоги за кредитним договором виникло 18 грудня 2009 року, що є преюдиційною обставиною, врахувавши заяву відповідача про застосування строків позовної давності та те, що з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося лише в липні 2015 року, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» на увагу не заслуговують, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 лютого

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

А.О.Леванчук

І.К.Парінова