Провадження № 2/761/2367/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.
при секретарі Кріт І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-
В листопаді 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (Позивач) до ОСОБА_1 (Відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, в якому просив стягнути з Відповідача заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 4 117,56 грн., інфляційні нарахування 946,34 грн. та 3% річних 51,20 грн., а разом 5 115,10 грн., та сплачений Позивачем судовий збір в сумі 1218,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач згідно акту прийому-передачі квартири інвестору від 11.08.2014р. є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 47 від 05.12.2012р.), житловий будинок АДРЕСА_1 переданий на обслуговування та експлуатацію експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», яке прийняло вказаний будинок в подальшу експлуатацію, що підтверджується актом приймання-передачі. На даний час, у зв'язку з неповною сплатою комунальних послуг, згідно розрахунку станом на 01.08.2015р. Відповідач має заборгованість в розмірі 4117,56 грн., яка не оплачена та завдає збитків Товариству, у зв'язку з чим Відповідача нараховуються інфляційні нарахування 946,34 грн. та 3% річних 51,20 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2015р. ТОВ «Перший український експертний центр» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1, та роз'яснено, що для вирішення даного спору Позивач може звернутись до суду в порядку позовного провадження (а.с.11).
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 16.11.2015р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.16).
В лютому 2016 року через канцелярію суду від Позивача надійшла заява, в якій він зазначив, що станом на січень 2016 року Відповідач по справі сплатила основну суму заборгованості в повному обсязі, в зв'язку з чим просив стягнути з Відповідача на користь Позивача інфляційні нарахування в розмірі 946,34 грн. та 3% річних в розмірі 51,20 грн., а разом 997,54 грн., та стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. (а.с.30).
У судове засідання представник позивача не з'явився, разом з тим від сторони позивача надійшло заява, в якій він просив, в зв'язку зі сплатою Відповідачем заборгованості після відкриття провадження у справі, стягнути з останнього інфляційні нарахування та три відсотки річних, а також витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.34).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
З урахуванням вищезазначеного, відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та експлуатується ТОВ «Перший український експертний центр», що підтверджується витягом № 6 з протоколу засідання Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 05.12.2012р. № 47 (а.с.8), Актом прийому-передачі житлового будинку № 1 з об'єктами соціально-побутової сфери в кварталі обмеженому АДРЕСА_1
Відповідач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності, що підтверджується Актом прийому-передачі квартири інвестору від 11.08.2014р. (а.с.4).
Згідно із розрахунком заборгованості № 4901 від 01.08.2015р., доданим Позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2014 року по липень 2015 року становить 4 117,56 грн. (а.с.6). З вказаного розрахунку вбачається, що Відповідач, починаючи з вересня 2014 року по липень 2015 року не здійснив жодного платежу на сплату комунальних послуг у відповідному розмірі.
Проте, в лютому 2016 року представник Позивача направив суду заяву, в якій зазначив, що після відкриття провадження у справі станом на січень 2016 року Позивач погасив основну суму заборгованості, на підтвердження чого надав розрахунок за комунальні послуги за грудень 2014р. - лютий 2016р. (а.с.31).
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
За ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Статтею 66 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України).
Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов'язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.
Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників).
Разом з тим, судом встановлено, що під час розгляду справи Відповідач сплатив на користь Позивача заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 4 117,56 грн.
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з розрахунку індексу інфляції та 3% річних, сума інфляції, нарахована за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р. складає 946,34 грн., 3% річних за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р. - 51,20 грн. (а.с.7).
Разом з тим, суд не може перевірити правильність розрахунку індексу інфляції та 3% річних за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р., здійсненого Позивачем, оскільки розрахунки заборгованості Відповідача за відповідний період, які були надані Позивачем в процесі розгляду справи (а.с.6,31) містять суперечливі дані щодо розміру заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги на відповідну дату, відтак, вимоги ТОВ «Перший український експертний центр» про стягнення з ОСОБА_1 інфляційні нарахування в сумі 946,34 грн. та 3% річних в сумі 51,20 грн., - не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 58-59 ЦПК України.
Таким чином, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оскільки під час розгляду справи Позивач сплатив основну суму заборгованості перед Позивачем по сплаті за житлово-комунальні послуги, з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218,00 грн.
На підставі ст. 322 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 66, 67, 68 Житлового кодексу Української РСР, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 179, 208, 209, 212-214, 215, 218, 223, 224-228, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: