У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи вимоги тим, що після розлучення батьків проживала з матір'ю, а відповідач сплачував на її утримання аліменти. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати померла, на даний час вона мешкає у сім'ї тітки ОСОБА_4, навчається у державному навчальному закладі «Харківське вище професійне училище № 6» та отримує стипендію. Можливості працювати вона не має, оскільки навчається за денною формою навчання. Посилаючись на те, що після досягнення нею повноліття відповідач їй не надає матеріальної допомоги, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку на її утримання до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 листопада 2015 року на період навчання ОСОБА_3 до 01 липня 2016 року, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Вирішено питання про розподіл сплати судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й передати справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник також порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про пропущення процесуального строку з поважних причин.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), керуючись вимогами ст. ст. 199, 200 СК України з урахуванням матеріального становища сторін, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення першої інстанції та ухвали апеляційного суду не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова