АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1850/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1833/16Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Абрамова П.С., Акопян В.І.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 50 606 грн. 18 коп. за кредитним договором №РL0КАК36630128 від 30.01.2008 року та судові витрати, обґрунтовуючи вимоги тим, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував в зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 19 травня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитно-заставному договору РL0КАК36630128 від 30.01.2008 року у розмірі 50 606 грн. 18 коп., судові витрати 506 грн. 06 коп., а всього 51 112 грн. 24 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що при ухваленні рішення судом дана неправильна оцінка встановленим обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що повідомлення про зміну процентної ставки були надіслані на адресу неіснуючого будинку і в наслідок чого Банк незаконно підвищив процентну ставку.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2008 року між сторонами укладений кредитно-заставний договір № РLОКАКЗ6630128, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 27 123 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк з 30 січня 2008 року по 29 січня 2013 року (а.с.7).

Позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу обумовлені кошти, що підтверджується меморіальним ордером від 30 січня 2008 року (а.с.14).

З 1 лютого 2009 року Банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку до 27,12 % річних (пункт 2.3.1 кредитного договору), про що направив письмове повідомлення ( а.с.15, 17 зворот).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, місцевий суд виходив з доведеності обставин, на які посилався Банк в обґрунтування заявлених вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 наполягає на тому, що Банк незаконно підвищив в односторонньому порядку процентну ставку за кредитом, а тому твердження про наявність заборгованості за кредитним договором є безпідставними.

Перевіряючи наведені доводи, колегія суддів виходить з такого.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

За ч.1 ст.651 цього Кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 6.3.1 кредитно-заставного договору (а.с.8 зворот) передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом у разі зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % порівняно з курсом долара США до гривні, встановленим НБУ на момент укладення договору; зміни облікової ставки НБУ. Письмове повідомлення про зміну розміру процентної ставки має бути направлене боржнику протягом семи календарних днів з дати вступу в силу відповідного рішення Банку.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, згідно з якою встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення спірного договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований і проживає у кв.№47 будинку №11 по провулку Шевченка у м.Полтаві (а.с.12, 17зворот, 26).

28 грудня 2008 року (до вступу у законну силу Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку») Банк направив ОСОБА_2 письмове повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за укладеною кредитною угодою (а.с.15,16), проте повідомлення направлене на адресою: АДРЕСА_1, тобто за іншою адресою. ОСОБА_2 заперечує факт отримання такого повідомлення, отже Банк не виконав вимоги п.6.3.1 кредитного договору і не повідомив боржника належним чином про зміну розміру процентної ставки (постанови ВСУ від 13 лютого 2012 року, 12 вересня 2012 року).

Разом з тим, ОСОБА_2 у подальшому погодився із зміненими умовами договору, оскільки тривалий час сплачував кошти з повернення заборгованості, нарахованої по збільшеній процентній ставці. 30 вересня 2010 року він за своєю ініціативою передав Банку заставний автомобіль у рахунок погашення заборгованості, нарахованої за зміненими умовами (а.с.58,181). Його твердження про те, що кошти списувалися Банком з пенсійної картки, яка перебувала у його дружини, не можуть свідчити про те, що він не знав або не міг не знати про зміну умов кредитного договору. Списання коштів з карткового рахунку здійснювалося Банком у відповідності до п.4.5, п.4.6. кредитно-заставного договору. За період з 2009 року по теперішній час ОСОБА_2 у встановленому порядку не оскаржив дії Банку з одностороннього підвищення процентної ставки та не заперечив розміру нарахованої заборгованості.

Окрім того, аналіз графіку погашення кредиту (а.с.12 зворот), розрахунку заборгованості (а.с.4-6), змісту заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 жовтня 2011 року (а.с.75), виписки по рахунку №5066 (а.с.69-74), світлокопій платіжних доручень (а.с.131-136), суми коштів від продажу заставного автомобіля (а.с.59) дає підстави стверджувати, що ОСОБА_2 протягом дії кредитно-заставного договору допускав заборгованість з погашення кредиту навіть із розрахунку процентної ставки у розмірі 15,48%.

Доводи письмових пояснень ОСОБА_2 про нікчемність укладеного кредитно-заставного договору не підтверджені належними і допустимими доказами. В укладеному між сторонами кредитно-заставному договорі відсутні положення (умови), які відповідно до приписів ЗУ «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяв на час його укладення, можна визнати нікчемними.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду, отже рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 травня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: П.С.Абрамов

ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов