Справа №717/1712/16-ц
14 грудня 2016 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого - судді: Туржанського В.В.
при секретарі: Тихоненко І.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася.
Представник позивача в судове засідання не з'явився. В поданому до суду клопотанні представник позивача просить розглянути справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів.
Судом досліджені наступні докази: розрахунки заборгованості за договором від 20.04.2011 року укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 31.08.2016 року, анкету-заяву ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 20.04.2011 року, довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти „Кредитка Універсальна" , 55 днів пільгового періоду", витяг з Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 по картковому рахунку НОМЕР_2 від 20.04.11 року, виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 20.04.2011 року по 30.09.2016 року, витяг з тарифів по картках „Універсальна" ,„Універсальна" Contract і „Універсальна ГОЛД" , „Універсальна , 30 днів пільгового періоду", „Універсальна , 55 днів пільгового періоду".
Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачкою ОСОБА_1 20 квітня 2011 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідачка ОСОБА_1 в період з 29 квітня 2011 року по 03 лютого 2014 року отримала кредит в розмірі 780 гривень 36 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на місяць. Картка якою користувалася ОСОБА_1 визначена позивачем як „Універсальна , 55 днів пільгового періоду", про що зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов'язалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Сторонами було визначено, що сплата відсотків здійснюється щомісяця до 25 числа. Розмір щомісячних платежів визначено сторонами як 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості.
Згідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як Пеня = (базова процентна ставка по договору)/ 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту + 50 гривень одноразово.
Суд відхиляє як доказ встановлення сторонами пені за договором у іншому розмірі довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти „Кредитка Універсальна" , 30 днів пільгового періоду" та витяг з тарифів по картках „Універсальна" ,„Універсальна" Contract і „Універсальна ГОЛД" , „Універсальна , 30 днів пільгового періоду", „Універсальна , 55 днів пільгового періоду". Зокрема у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти „Кредитка Універсальна" , 30 днів пільгового періоду" не зазначено на підставі якого документу видано таку довідку і визначено розмір пені. Крім того, у цій довідці зазначено про умови кредитування з використанням платіжної карти „Кредитка Універсальна" , 30 днів пільгового періоду", а в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 по картковому рахунку НОМЕР_2 від 20.04.11 року, зазначено, що ОСОБА_1 користувалася кредитною картою „Кредитка Універсальна" , 55 днів пільгового періоду". Витяг з тарифів в частині визначення розміру пені суперечить витягу з Умов і правил надання банківських послуг.
Відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої зобов'язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 780 гривень 36 копійок, а також прострочила заборгованість по відсотках. Відповідно до умов договору відповідачці нараховані штрафи та пеня.
Згідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь - якому із грошових зобов'язань передбачених дійсним договором більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
З розрахунків заборгованості станом на 31 серпня 2016 року, які надані банком, вбачається, що з 1 вересня 2014 року процентна ставка була збільшена до 34,8 відсотка, з 1 квітня 2015 року до 43,2 відсотка річних.
У пункті 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною укладеного між сторонами кредитного договору, зазначено, що банк має право в односторонньому порядку змінювати тарифи.
1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;
2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;
3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Враховуючи наведене, суд вважає, що у даному випадку умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У абзаці 1 пункту 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі ст. 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.
У абзаці 3, 4 пункту 28 вказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року судам роз'яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст. ст. 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Згідно пункту 2.1.1.5.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний при незгоді із змінами правил і/або тарифів надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити виниклу перед банком заборгованість.
Таким чином, в даному випадку позичальник позбавлений права не погодитися на зміну умов договору, і у випадку незгоди із запропонованими змінами зобов'язаний ініціювати розірвання договору.
Отже, така умова договору про право банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
Суд відхиляє як докази розрахунки заборгованості за договором від 20.04.2011 року укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 31.08.2016 року надані позивачем. Зокрема, в таких розрахунках застосовані збільшені розміри процентної ставки. Суд вважає таке збільшення розміру процентної ставки протиправним. Крім того, згідно поданих банком розрахунків розмір заборгованості відповідачки по відсотках за період з 03 лютого 2014 року по 31 серпня 2016 року складає 8585 гривень 61 копійок. Таким чином фактично відсоткова ставка складає біля 425 % річних.
Визначаючи розмір заборгованості відповідачки по відсотках, суд вважає за необхідне застосувати відсоткову ставку в розмірі 30 відсотків річних як таку, що була встановлена на момент отримання відповідачкою коштів за допомогою кредитної картки „Універсальна,55 днів пільгового періоду". Таким чином, заборгованість відповідачки по відсотках, з урахуванням отриманих нею сум, за період з 03 лютого 2014 року, тобто з дати станом на яку у відповідачки була відсутня прострочена заборгованість, по 31 серпня 2016 року складає 639 гривень 70 копійок, згідно наступного розрахунку: 780 гривень 36 копійок (сума боргу на яку нараховуються відсотки) Х 30 місяців (період з 03.02.2014 року по 03.02.2016 року) Х 2,5% в місяць = 585 гривень 27 копійок. 780 гривень 36 копійок (сума боргу на яку нараховуються відсотки) Х 28 днів (період з 03 по 31 серпня 2016 року) Х 30% річних / 360 днів = 18 гривень 20 копійок. До цієї суми додається заборгованість у розмірі 36,23 копійки, яка існувала станом на 03 лютого 2014 року. Таким чином загальна сума заборгованості по відсотках складає 639 гривень 70 копійок.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання.
Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.
Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Таким чином 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів складає 71 гривню.
Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг розраховується Пеня =(базова процентна ставка по договору)/ 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту + 50 гривень одноразово.
Таким чином, сума пені рівна сумі відсотків + 50 гривень, що складає 639 гривень 70 копійок + 50 гривень. Таким чином, сума пені становить 689 гривень 70 копійок.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути лише скорочена за домовленістю сторін.
Згідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Разом з тим, відповідачка до суду не з'явилася і відповідної заяви до суду не подавала.
У анкеті - заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачкою, зазначено що остання згідна з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.
Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 2680 гривень 76 копійок, в тому числі: основний борг в сумі 780 гривень 36 копійок, заборгованість по відсотках в сумі 639 гривень 70 копійок, штрафи нараховані відповідачці відповідно до умов договору: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 71 гривня штраф (процентна складова пропорційно до розміру позовних вимог, які підлягають до задоволення) та пеню за несвоєчасність виконанням зобов'язань по договору в сумі 689 гривень 70 копійок.
Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 280 гривень 50 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60, 79, 88, 212- 216 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК" 2680 (дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 76 (сімдесят шість) копійок заборгованості за кредитним договором та 280 (двісті вісімдесят) гривень 50 (п'ятдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: