Справа №278/1998/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 листопада 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В своїх доводах посилається на те, що 10.05.2016 року шлюб з відповідачем розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу не надає; він здоровий, працездатний чоловік. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дитиною перебуває у скрутному матеріальному становищі Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти у сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, судові витрати покласти на відповідача та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позові, та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов про стягнення аліментів визнав в повному обсязі.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10.05.2016 року (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження, яке видане 12.12.2012 року Відділом державної реастрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні за адресою: Житомирський район, Житомирська область, с. Перлявка, вул. Зарічна, буд.6, що підтверджується довідкою №248 Виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26.07.2016 року (а.с. 3).

Згідно довідки № 984, виданої Комунальною установою "Центральна дитяча міська лікарня", ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться під наглядом поліклініки №1 (а.с.4).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою; має нерегулярний, мінливий дохід; на його утриманні інші особи не знаходяться, а також враховуючи стан здоровя дитини, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб.

Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов предявлено 22.08.2016 року.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, ч. 4 ст. 174, 212-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер не відомий), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер не відомий), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 22.08.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер не відомий), судовій збір у спеціальний фонд Державного бюджету України у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. М. Дубовік