У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі Шевченка Олександра Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання незаконними дій та бездіяльності, повернення банківського вкладу та відсотків, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Актив-Банк»), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Актив-Банк» в особі Шевченка О.В. (далі - уповноважена особа) про визнання незаконними дій та бездіяльності, повернення банківського вкладу та відсотків, відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що між ним та ПАТ «КБ «Актив-Банк» укладені: договір від 08 січня 2014 року строкового вкладу «Актив вільний» № ДФО-11-162367 на суму 500 грн, договір від 24 березня 2014 року строкового вкладу «Актив-прибутковий» № ДФО-11-172016 на суму 125 000 грн, договір від 06 червня 2014 року строкового вкладу «Актив прибутковий» № ДФО-11-180212 на суму 2 124 грн 71 коп. Після закінчення строків укладених договорів він звертався до банку із заявами про повернення належних йому коштів з нарахованими відсотками, однак у визначені договорами строки кошти відповідач ПАТ «КБ «Актив-Банк» не повернуло. Вказані вклади були повернуті після уведення в банку тимчасової адміністрації на підставі постанови правління Національного банку України від 02 вересня 2014 року № 545 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до категорії неплатоспроможних».

Не погоджуючись із розміром виплачених йому коштів, позивач просив суд визнати незаконними дії та бездіяльність ПАТ «КБ «Актив-Банк» та уповноваженої особи; стягнути з ПАТ КБ «Актив-Банк» на його користь завдану матеріальну шкоду до запровадження тимчасової адміністрації в розмірі 8 235 грн 51 коп. та за період управління тимчасової адміністрації в розмірі 12 067 грн 62 коп., а всього 20 303 грн 13 коп.; стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду в сумі 15 000 грн в рівних частинах, зобов'язати уповноважену особу надати йому виписки за вказаними вкладами із зазначенням руху коштів на них, інформацію за нарахованими та сплаченими до бюджету сумам податку на відсотки.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_6 до уповноваженої особи про визнання дій незаконним скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

В іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 08 січня 2014 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_6 укладений договір строкового вкладу «Актив вільний» № ДФО-11-162367, відповідно до умов якого банк відкрив вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_1 на суму 500 грн строком на 6 місяців - з 08 січня 2014 року по 08 липня 2014 року із ставкою 21,5 %. Днем повернення вкладу є 08 липня 2014 року.

24 березня 2014 року між тими самими сторонами укладений договір строкового вкладу «Актив-прибутковий» № ДФО-11-172016, відповідно до умов якого банк відкрив рахунок НОМЕР_1 та прийняв грошові кошти в сумі 125 000 грн на строк 3 місяці - з 24 березня 2014 року до 24 червня 2014 року із ставкою 26,5 %. Днем повернення вкладу є 24 червня 2014 року.

06 червня 2014 року між тими самими сторонами укладений договір строкового вкладу «Актив-прибутковий» № ДФО-11-180212, відповідно до умов якого банк відкрив вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_1 на суму 2 124 грн 71 коп. на строк 3 місяці із ставкою 23 %. Днем повернення вкладу є 06 вересня 2014 року.

У день закінчення строків дії вказаних договорів позивач звертався до ПАТ «КБ «Актив-Банк» із заявами від 08 липня 2014 року, 24 червня 2014 року та 06 червня 2014 року про повернення банківських вкладів та нарахованих відсотків.

18 листопада 2014 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснив виплату банківського вкладу позивачу з урахуванням відсотків у розмірі 536 грн 20 коп. за договором від 08 січня 2014 року № ДФО-11-162367, банківського вкладу та нарахованих відсотків у розмірі 133 316 грн 06 коп. за договором від 24 березня 2014 року № ДФО-11-172016 та 14 січня 2015 року здійснив видачу банківського вкладу із нарахованими відсотками за договором від 06 червня 2014 року № ДФО-11-180212 у розмірі 2 235 грн 89 коп.

На підставі постанови правління Національного банку України від 02 вересня 2014 року № 545 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 вересня 2014 року № 79 щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Постановою правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ«Актив-Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2014 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» із відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 24 грудня 2014 року.

З вересня 2014 року в ПАТ КБ «Актив-Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду із позовом під час дії тимчасової адміністрації, тому вважав відсутні підстави для стягнення відсотків за договорами банківських вкладів та застосування ст. 625 ЦК України. В частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди суд виходив з того, між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються книгою п'ятою ЦК України, зокрема главою 72 розділу ІІІ ЦК України, нормами якого відшкодування моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено, а також такого не передбачено умовами договорів банківських вкладів.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог до уповноваженої особи про визнання дій незаконними, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такі віднесені до адміністративної юрисдикції і підлягають розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується із висновками судів попередніх інстанцій в частині відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, а також із висновком суду апеляційної інстанції щодо закриття провадження у справі в указаній частині вимог, оскільки такі відповідають нормам матеріального та процесуального права, і підстави для скасування рішень в указаних частинах відсутні.

Проте не можна погодитися із висновками суддів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за вкладами, 3 % річних та інфляційних витрат з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Згідно із ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його повернення вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до п. 2.2 договорів строкового вкладу «Актив вільний» від 08 січня 2014 року, «Актив прибутковий» від 24 березня 2014 року, «Актив прибутковий» від 06 червня 2014 року цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту остаточного повернення вкладнику вкладу та нарахованих ним відсотків.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями п. п. 1, 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, щопід час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Отже, з наведених норм матеріального права, з урахуванням обмежень, визначених Законом №4452-VI, слід дійти висновку, що такі діють з часу запровадження тимчасової адміністрації і під час його дії (у справі з 02 вересня 2014 року).

У справі, яка переглядається, окрім інших, позивачем заявлені вимоги про стягнення відсотків за договорами банківського вкладу, індексу інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від невиплаченої суми за період від закінчення терміну дії договорів банківських вкладів до запровадження тимчасової адміністрації банку.

Оскільки п. 2.2 договорів, а також положенням ч. 5 ст. 1061 ЦК України передбачено нарахування відсотків до моменту остаточного повернення вкладу, термін дії договору від 08 січня 2014 року строкового вкладу «Актив вільний» закінчився 08 липня 2014 року, договору від 24 березня 2014 року строкового вкладу «Актив прибутковий» - 24 червня 2014 року, кошти за вказаними договорами виплачено позивачу лише 18 листопада 2014 року, обмеження, визначені Законом №4452-VI, діють з 02 вересня 2014 року, тому висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для стягнення відсотків за вказаний термін не відповідають нормам матеріального права.

За наведених обставин та норм матеріального права також помилковими є висновки судів щодо відсутності підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин за період від закінчення строку дії договорів банківських вкладів до запровадження тимчасової адміністрації банку, оскільки Законом № 4452-VI не передбачено скасування таких до запровадження тимчасової адміністрації.

Отже, у справі, яка переглядається, судами попередніх інстанцій на порушення ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України, з урахуванням виплачених 18 листопада 2014 року Фондом позивачу коштів банківського вкладу з відповідними відсотками, не перевірено, за який період Фондом сплачено відсотки, чи правильно вони нараховані, чи враховані такі за період від закінчення строку дії договорів банківських вкладів до запровадження тимчасової адміністрації банку, а також не враховано наявність підстав для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України за вказаний період та, відповідно, не перевірено наданий позивачем розрахунок 3 % річних та індексу інфляції.

Допущені судами порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) під час вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за банківським вкладом, 3 % річних та індексу інфляції за договором від 08 січня 2014 року № ДФО-11-162367 (строковий вклад «Активний вільний») та договором від 24 березня 2014 року № ДФО-11-172016 (строковий вклад «Актив прибутковий») за період від закінчення строку дії договорів банківських вкладів до запровадження тимчасової адміністрації банку унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в цій частині, тому оскаржувані рішення в указаній частині не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим вони підлягають скасуванню із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині вимог про стягнення відсотків за договором банківського вкладу від 06 червня 2014 року № ДФО-11-180212 строковий вклад «Актив прибутковий», а також стягнення 3 % річних та індексу інфляції, то підстави для скасування оскаржуваних рішень в цій частині відсутні, оскільки термін його дії закінчився 06 вересня 2014 року після запровадження тимчасової адміністрації, і кошти банківського вкладу з відсотками позивачем отримано 18 листопада 2014 року, а тому підстави відповідно до ст. 36 Закону №4452-VI для нарахування відсотків та застосування ст. 625 ЦК України у такому випадку відсутні.

Також колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для нарахування та стягнення відсотків за договорами банківських вкладів, трьох відсотків річних та індексу інфляції за період від запровадження тимчасової адміністрації до видачі коштів, оскільки такі відповідають змісту п. п. 1, 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону №4452-VI.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення відсотків за банківським вкладом, 3 % річних та індексу інфляції за договором від 08 січня 2014 року № ДФО-11-162367 (строковий вклад «Активний вільний») та договором від 24 березня 2014 року № ДФО-11-172016 (строковий вклад «Актив прибутковий») за період від закінчення строку дії договорів банківських вкладів до запровадження тимчасової адміністрації банку скасувати, передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук