У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника Львівського комунального підприємства «Південне» - Єсип Ірини Олексіївни на рішення апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства «Південне» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; за зустрічним позовом Львівського комунального підприємства «Південне» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона проживає та зареєстрована у приміщенні за адресою:

АДРЕСА_1. Її помешкання перебуває на балансі та обслуговуванні Львівського комунального підприємства «Південне», (далі - ЛКП «Південне»), до керівництва якого вона неодноразово зверталася із проханням провести ремонт даху та водостічних труб, які перебувають у неналежному стані, внаслідок чого її помешкання було неодноразово затоплено.

Зрештою, відповідачем було проведено ремонт даху та труб, однак його було зроблено неякісно, внаслідок чого з 04 червня 2012 року на 05 червня

2012 року, з 01 червня 2012 року на 13 червня 2012 року її квартиру знову було затоплено дощовою водою, про що відповідачем було складено відповідні акти. Внаслідок неналежного ремонту даху і труб її будинку, постійних затоплень її квартирі завдано значної шкоди.

Вказує, що постійно належним чином та у повному розмірі сплачує комунальні послуги відповідачу, який у свою чергу неналежно виконує свої обов'язки щодо утримання будинку, на неодноразові звернення провести якісний ремонт, керівництво відповідача не реагує. Самостійно відремонтувати дах та стічні труби позивач немає можливості, оскільки не працює, є пенсіонеркою. Більше того, керівництво відповідача на її прохання провести вказані ремонтні дії відповідало грубо, нецензурною лайкою, внаслідок чого зазнавала сердечних приступів та моральних страждань.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути на свою користь з відповідача 1 5000 грн матеріальної шкоди та 6 000 грн моральної шкоди.

Представник ЛКП «Південне» звернувся із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 мешкають у будинку, який обслуговується ЛКП «Південне» та споживають комунальні послуги, які надаються відповідачем. За період з січня 2010 року по червень 2013 року частково не сплачують комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнених позовних вимог, ЛКП «Південне» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за комунальні послуги у розмірі 4 260 грн 33 коп. та судові витрати.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11 вересня

2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ЛКП «Південне» на користь ОСОБА_3 2 006 грн майнової шкоди.

Стягнуто з ЛКП «Південне» на користь ОСОБА_3 200 грн на проведення судової експертизи.

Стягнуто з ЛКП «Південне» на користь ОСОБА_3 6 000 грн компенсації моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ЛКП «Південне» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ЛКП «Південне» та ухвалено нове рішення, яким зустрічний позов ЛКП «Південне» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛКП «Південне» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 4 260 грн 33 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3, в частині задоволення зустрічних вимог

ЛКП «Південне» залишити без змін.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовим рішенням, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 частково суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (стаття 212 ЦПК України) виходив з доведеності позивачем заподіяної її матеріальної та моральної шкоди неправомірними діями ЛКП «Південне».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ЛКП «Південне», суд першої інстанції виходив з відсутності між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг та недоведеності факту наявності заборгованості.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом першим частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позову, виходив з того, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за

ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно з п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України

від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими та ґрунтуються на законі, зокрема п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.ч. 1, 2 ст. 1166, 1167 ЦК України та доводами касаційної скарги не спростовані.

Судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Львівського комунального підприємства «Південне» - Єсип Ірини Олексіївни на рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року, рішення апеляційного суду Львівської області від 23 лютого

2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства «Південне» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; за зустрічним позовом Львівського комунального підприємства «Південне» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович