Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новодружеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 28 березня 2010 року померла його дружина ОСОБА_2, яка постійно проживала і була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 15 кв. 1. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з квартири АДРЕСА_1. Зазначена квартира була придбана під час шлюбу померлої з ОСОБА_3 та була спільним майном подружжя. Після смерті ОСОБА_3, 25.07.1997 року ОСОБА_2 спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_1 всі належні їй права та обовязки, все майно, з чого б воно не складалось на підставі заповіту. ОСОБА_1 прийняв спадщину, подавши заяву приватному нотаріусу Лисичанського нотаріального округу. 16 листопада 2016 року державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало спадкодавцю. Зазначені документи знаходиться в обласному державному нотаріальному архіві м. Луганська, який розташований на території, непідконтрольній українській владі. У звязку з викладеним, позивач змушений звернутись до суду.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні не були присутні, від представника позивача надійшла заява в якій вона просила справу слухати за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судовому засіданні не була присутня, позов визнала, справу просила слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №246755 ОСОБА_2 померла 28.03.2010 року (а.с.8). Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №228528 вбачається що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 15.01.2002 року, про що зроблено відповідний актовий запис №8 (а.с.9). Згідно довідки про належність нерухомого майна, право власності на кв. №1 у житловому будинку №15 по вул.. Чехова м. Новодружеська зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.10). Згідно заповіту від 03.02.2005 року ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_1 все майно, з чого б воно не складалось, все те, що належить їй на день смерті та на що вона за законом матиме право (а.с11). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_3 помер 25.07.1997 року (а.с.12) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 05.06.1957 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 (а.с. 13-14). Як вбачається з довідки, виданою відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, за адресою: м. Новодружеськ, вул.. Чехова 15/1, станом на 28.03.2010 року до складу сімї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.15). Згідно заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_2 (а.с.16). 16 листопада 2016 року державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало спадкодавцю (а.с.7)

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя,який його пережив , та батьки .

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 1297 ЦК України Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як позивач позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину.

Керуючись ст. ст. 60, 88,130, 174, 212-215,218 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 321, 392, 1261, 1270 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року суд,

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання позову представником Новодружеської міської ради.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новодружеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 після чоловіка ОСОБА_3, померлого 25.07.1997 року, спадщини, яка складається з квартири АДРЕСА_3, України.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадкове майно, яке складається з квартири №1 житлового будинку 15 по вул.. Чехова м. Лисичанська Луганської області, в порядку спадкування за заповітом після дружини ОСОБА_2, яка померла 28.06.2010 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б.Чернобривко