РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом 2-3186/07 від 02.10.2007 року у розмірі 209769,00 грн. та судових витрат,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова та судових витрат.

11 лютого 2016 року позивач подала письмову заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить стягнути із відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 209769,00 грн., що утворилася в ході виконавчого провадження відкритого за виконавчим листом № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 02.10.2007 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.08.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, відповідач належним чином не виконує свого обов`язку та ухиляється від сплати аліментів. Внаслідок невиконання своїх обов"язків, які передбачені виконавчим листом № 2-3186/07 від 02.10.2007 року, утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22750,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по аліментам від 15.12.2015 року, виданим Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, де і перебуває відповідне виконавче провадження.

В межах даного виконавчого провадження, Франківським ВДВС ЛМУЮ 22.01.2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 11.12.2015 року оголошено розшук майна боржника, а також направлено в Адміністрацію Державної прикордонної служби України ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідача.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 15.12.2015 року, виданим Франківським ВДВС ЛМУЮ, пеня за несплату аліментів згідно із методикою її нарахування відповідно до правового висновку Верховного суду України від 11.09.2013 року по цивільній справі № 6-81цс13 становить 209769,00 грн. Просить уточнені позовні вимоги задоволити.

В судове засідання позивач не прибула, направила представника, який у ходжі судового розгляду справи уточнені позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові, просить його задоволити застосувавши порядок нарахування пені за правилами визначеними у правовій позиції викладеній Верховним судом України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року у справі № 6-81 цс 13.

Відповідач та його представник в судовому засіданні уточнених позовних вимог не визнали, та подали свої письмові заперечення, відповідно до яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. В спростування позову покликаються на те, що після постановлення рішення суду про стягнення аліментів між ним і позивачкою було досягнуто згоди про добровільне надання коштів на утримання доньки, що ним систематично здійснювалось. Разом з тим, у 2012 році вона, позивач, вирішила звернути виконавчий лист до виконання без вказання добровільних виплат.

Виконавче провадження за виконавчим листом відкрито 11.04.2012 року, а тому вважає безпідставним стягнення неустойки за період з 01.08.2007 року по лютий 2012 року в розмірі 136521 грн.

Крім того, вважає, що розрахунки здійснені позивачкою не відповідають вимогам ч.1 ст. 196 СК України, оскільки, як на його думку, кількість прострочених днів за несплату аліментів в березні складає 1355 днів, хоч наступний платіж по аліментам був здійснений через 183 дні, і так протягом всього розрахунку позивач не враховує внесених ним, відповідачем, платежів, які покривали заборгованості за попередні місяці починаючи з квітня 2012 року.

Також вказує, що з 2010 року він, відповідач, був звільненим з роботи, підзаробіляв тимчасовими заробітками, а тому сплачував аліменти частинами і не міг забезпечити щомісячну оплату в розмірі 350 грн.

Стверджує, що на даний час заборгованість повністю погашено. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, звертає увагу суду на наявність правових позицій викладених Верховним Судом України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року у справі № 6-81 цс 13, на які покликається позивач та правову позицію викладену цим же судом у цивільних справах № 6-149 цс 14 від 01 жовтня 2014 року та у цивільній справі № 6-2696 цс 15 від 16 грудня 2015 року. При цьому позивач покликається також на постанову Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

З огляду на подані заперечення, представник позивача 17.05.2016 року подав свої пояснення, відповідно до яких вважає неприпустимим наявність трьох судових рішень Верховного Суду України в аналогічних справах, а тим більш три правових позиції. При цьому, представник позивача просить звернути суд увагу на рішення Європейського Суду з прав людини, відповідно до яких, пеня сплачується до моменту повного розрахунку, повний розрахунок по аліментах відповідач здійснив 02.02.2016 року.

Покладаючись на суд, представник позивача здійснив також розрахунок пені за несплату аліментів, у порядку, на якому наполягає відповідач та його представник. Згідно даного розрахунку заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.03.2012 року становить 19300 грн. , у звязку з чим, 08.11.2013 року Франківським ВДВС внесено подання № В-17/№21954 до Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області про порушення кримінальної справи за злісне ухилення від сплати аліментів.

Звертає увагу, що дані розрахунки проведені ним у відповідності до правової позиції Верховного суду України викладеної у рішенні № 2-2696цс15 від 16.12.2015 року. просить суд врахувати те, що ним хоч і проведено такі розрахунки, однак наполягає на задоволенні уточнених позовних вимог, поданих його довірителем про стягнення пені у розмірі 209 769, 00 грн.

Зазначає, що 06.07.2012 року відповідачем був придбаний автомобіль марки "Мерседес Венц" , ринкова вартість якого становить 100000 грн. Крім того, виконавче провадження було відкрито Галицьким ВДВС ЛМУЮ 09.10.2007 року, однак аліменти не сплачувалися і 18.01.2010 року ВДВС була видана довідка № 95 про неотримання аліментів стягувачем з розрахунком заборгованості, що становила станом на 01.01.2010 року 10450 грн.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Так, судом встановлено, що за рішенням Галицького районного суду м. Львова видано виконавчий лист № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007, за яким ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.08.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, відповідач належним чином не виконує свого обов`язку та ухиляється від сплати аліментів. Внаслідок невиконання своїх обов"язків, щодо сплати аліментів визначених у виконавчому листі № 2-3186/07 від 02.10.2007 року, утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22750,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по аліментам від 15.12.2015 року, виданим Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, де перебуває відповідне виконавче провадження.

В межах даного виконавчого провадження, Франківським ВДВС ЛМУЮ 22.01.2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 11 грудня 2015 року оголошено розшук майна боржника, а також направлено в Адміністрацію Державної прикордонної служби України ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідача.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 15.12.2015 року, виданого Франківським ВДВС ЛМУЮ, пеня за несплату аліментів згідно із методикою її нарахування відповідно до правового висновку Верховного суду України від 16.12.2015 року по цивільній справі № 6-2696 цс15 становить 209769,00 грн.

Дані розрахунки є обґрунтованими, а відповідачем не представлено жодних допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Відповідно до ст.с.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як зазначено вище, відповідач та її представник не надали доказів щодо своєчасної оплати аліментів, і зокрема квитанцій, якіб відповідали конкретному місяцю. При цьому суд відхиляє твердження сторони відповідача про здійснені оплати за рахунок конкретних місяців, без урахуванння заборгованості.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", на який також покликається і відповідач, роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

У супереч спростуванням позивача та його представника, останні не надали суду підтверджень наявних обставин, більш того, матеріальне становище, що дозволяло відповідачу здійснювати оплату аліментів доводиться позивачем із покликанням на конкретні докази, і зокрема придбання автомобіля.

Сторона відповідача також не довела суду, що відповідачем, за наявних обставин, було використано право на звернення до суду у порядку ст. 373 ЦПК України, щодо відстрочки, розстрочки виконання судового рішення, зміни встановлення способу і порядку його виконання.

Отже, суд вважає встановленим, що заборгованість по аліментах за період з 01 лютого 2012 року по 01жовтня 2015 року у сумі, що згідно розрахунку Франківського ВДВС ЛМУЮ, з урахуванням сум сплачених аліментів, становить 22750 грн. виникла з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду.

Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, відповідач суду не надав, натомість в матеріалах справи міститься довідка про доходи ОСОБА_2 видана військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до якої сума доходу відповідача за березень - квітень 2016 року становить 9650, 79 грн.

Відтак, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення неустойки за період з 01 лютого 2012 року по 01жовтня 2015 року.

Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача від сплати аліментів знайшов своє підтвердження за розглядом справи з часу, коли відповідач дізнався, що за судовим рішенням з нього стягнуто аліменти, поважних причин несплати аліментів у вказаний період часу відповідачем, - судом не встановлено.

Наявність заборгованості та пені встановлена державним виконавцем відповідно до розрахунку заборгованості аліментів від 15.12.2015 року, що проведена за результатами примусового виконання судового рішення за виконавчим листом № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року.

Знову ж таки сторона відповідача на представила суду доказів про оскарження таких дій державного виконавця у порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК України, а отже сумніватися у даних розрахунках, у суду не має підстав.

Покликання представника відповідача в судовому засіданні на те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась саме в період і внаслідок непред`явлення позивачем виконавчого листа до виконання, судом до уваги не приймаються.

Суд не приймає до уваги подані відповідачем квитанції про сплату ним коштів, оскільки такі перекази здійснені несвоєчасно із значним запізненням та враховані при розрахунку державним виконавцем.

Суд приймає до уваги покликання сторін на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду України у цивільних справах № 6-81 цс13 від 11 вересня 2013 року, № 6-149 цс 14 від 01 жовтня 2014 року та у цивільній справі № 6-2696 цс 15 від 16 грудня 2015 року, які за своїм змістом передбачають обчислення пені з урахуванням, що невиконання зобовязань, пеня має триваючий характер, і обраховується за прострочення кожного зобов`язання окремо з подальшим підсумовуванням розміру нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, визначивши загальну суму.

При цьому, суд враховує також п. 22 постанов Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, у встановлених випадках, неустойка (пеня) стягується за весь час прострочення сплати аліментів, що у повній мірі відповідає вимогам ч. 1 ст. 196 СК України.

Виходячи з наведеного суд погоджується з розрахунками наведеними позивачем і доданими до уточнення позовних вимог і приходить до висновку про те, що розрахунки здійснені державним виконавцем є вірними.

Судом також приймаються покликання представника позивача на рішення Європейського суду з прав людини: по справі " Федоренко проти України"; "Тарнавський проти України, з яких вбачається, що пеня сплачується до моменту повного розрахунку.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, однак допустив заборгованість по сплаті аліментів, що стверджується розрахунками заборгованості по аліментах, проведеними державним виконавцем та не заперечується сторонами.

Відтак, суд у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України, звільняє сторін від доказування даних обставин, та вважає встановленим, що заборгованість у цілому погашена 02 лютого 2016 року, тобто в ході судового розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з виникненням з вини відповідача ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів перед позивачем ОСОБА_1 , вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки за період з 01 лютого 2012 року по 01 жовтня 2015 року в розмірі 209769,00 грн. є підставною та підлягає до задоволення.

Судові витрати підлягають стягненню із відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 88, 208-210, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 180 184 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) пеню за прострочення аліментів згідно з виконавчим листом № 2-3186/07 від 02 жовтня 2007 року у розмірі 209769 ( двісті дев`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судові витрати з розгляду даної справи судовий збір в розмірі 2444 ( дві тисячі чотириста сорок чотири) грн. 79 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду львівської області через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь