УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т. В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

06.10.2016 року позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 22.05.2003 року); легковий автомобіль «ВАЗ 210934», 2007 року випуску, об'ємом двигуна 1.598 л., державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, що мали б підтвердити реальну ціну майна, на яке позивач просить накласти арешт, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також, згідно вимог цивільного процесуального законодавства, розмір заявлених позовних вимог, має бути співмірним, з видом забезпечення позову, який просить застосувати позивач.

Виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом арешту на наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 22.05.2003 року); легковий автомобіль «ВАЗ 210934», 2007 року випуску, об'ємом двигуна 1.598 л., державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 152 ЦПК України одним із видів в якості застосування забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне: квартиру АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 22.05.2003 року); легковий автомобіль «ВАЗ 210934», 2007 року випуску, об'ємом двигуна 1.598 л., державний номерний знак НОМЕР_1., не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.. 151-153, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я