Cправа № 127/2910/16-ц
Провадження № 2/127/2187/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

12 липня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання: Шарапанівському Р.П.,

за участі позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника МКП «ЖЕК №12»: Король С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, МКП «ЖЕК №12» до ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Вінницький обласний благодійний фонд захисту тварин «Планета», про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням і виселення тварин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням і виселення тварин. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Також співвласником зазначеної квартири був ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідач ОСОБА_6 сама проживає у вказаній квартирі і перешкоджає позивачу та іншим співвласникам у користуванні квартирою, а саме змінила замки на вхідних дверях, не надає ключів від квартири, добровільно у квартиру не пускає. Крім того, відповідач ОСОБА_6 утримує в квартирі близько сорока собак, внаслідок чого забруднюється квартира, порушуються санітарно-гігієнічні норми і правила. Своїми діями відповідач порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження майном, тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за викладених в позовній заяві обставин, просили усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності в користуванні квартирою номер АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкоди до доступу до квартири її власникам та зобов'язати надати ключі від вхідних дверей квартири. Крім того, просили суд прийняти міри щодо примусового виселення тварин з квартри та заборонити відповідачу вподальшому утримувати тварин в квартирі без згоди співвласників.

Треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник МКП «ЖЕК №12» Король С.С. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги ОСОБА_1 та просили пзов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась по невідомим суду причинам, хоча повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи неодноразово.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Вінницький обласний благодійний фонд захисту тварин «Планета» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи неодноразово.

Враховуючи ту обставину, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, за згодою позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва на право власності на житло від 25.09.1997 року ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 є співвласника квартири АДРЕСА_1

Відповідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно із ст. 55 Основного Закону України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України). Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Так, згідно зі ст.ст. 391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності.

Згідно із положеннями ст. 358 ЦК україни, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом про визначення порядку володіння та користування майном, яке перебуває у спільній частковій власності одного або кількох співвласників, є відсутність між ними згоди щодо порядку володіння та користування таким майном.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач своїми діями створює перешкоди позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом позбавлення позивача вільного доступу до даного нерухомого майна, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_11, який працює дільничим інспектором та неодноразово виходив за викликами громадян, що проживають по сусідству до квартири АДРЕСА_1, та який зазначив, що відповідач нікого у зазначену квартиру не допускає та тримає там велику кількість собак, які створють несприятливі умови для проживання інших мешканців будинку, а тому суд вважає вимогу позивача про усунення перешкоди у здійсненні позивачем права власності в користуванні квартирою, шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкоди до доступу до квартири її власникам та зобов'язати надати ключі від вхідних дверей квартири обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Крім того, суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов в частині прийняття мір щодо примусового виселення тварин з квартири та заборони відповідачу вподальшому утримувати тварин в квартирі без згоди співвласників задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 утримує собак.

В зв`язку з неодноразовими зверненнями ОСОБА_12 до МКП «ЖЕК № 12» з приводу порушення його прав внаслідок неналежного утримання собак , працівниками МКП «ЖЕК № 12» неодноразово надавались приписи, направлялись листи в міську СЕС, та складались протоколи про адміністративне правопорушення на власника квартири №201 (а.с. 51).

Протягом 2015 року мешканці житлового будинку АДРЕСА_1 також зверталися до Департаменту житлового господарства (а.с. 45), Міського голови ОСОБА_13 (а.с. 54-55), з приводу порушення власником квартири №201 правил утримання тварин і недотриманням санітарних норм, оскільки до квартири, що знаходить поверхом нижче протікає сеча, у під'їзді стоїть сморід.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що протоколи про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП (порушення правил тримання собак і котів) не складались, а постановами адміністративної комісії №1004 від 22.08.2013 року та №1056 від 18.09.2014 року на ОСОБА_6 було накладено штрафи в розмірі 51,00 грн. в зв`язку з порушенням Правил благоустрою території м. Вінниці (а.с. 60-61).

Акт, який складений МКП «ЖЕК № 12» 25.07.2014 року (а.с. 50) підтверджують факт затоплень квартири №197 з вини власника квартири №201, однак причину залиття не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що утримання ОСОБА_6 тварин призводить до порушення санітарно-гігієнічних норм та псуванню квартири АДРЕСА_1, разом з тим, на виконання вимог ст.ст. 58, ч. 2 ст. 59, 60 ЦПК України позивач не надав суду належних доказів протиправності діяння ОСОБА_6

Відповідно до ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Згідно із ст. 9 Закону України від 21.02.2006 року № 3447-IV "Про захист тварин від жорстокого поводження" фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідні норми визначені і Правилами благоустрою території м.Вінниці, затвердженими рішенням міської ради № 104 від 01.03.2011 року.

Підпунктом «а» пункту 3 Правил визначено, що дозволяється тримати собак і котів (не більше одного) у квартирах, в яких проживає одна сім`я, а також в будинках, що належать громадянам на правах особистої власності.

Згідно пунктів 6.17.1, 6.17.2 Правил благоустрою території м.Вінниці власники або утримувачі собак, котів та інших тварин зобов`язані щороку реєструвати (перереєстровувати) собак, котів, та інших тварин віком від двох місяців і більше та проводити щорічне обов`язкове щеплення проти сказу. Реєстрація проводиться в підприємствах та організаціях житлово-комунального господарства, ОСББ по місцю проживання власника або утримувача, або у відповідних органах самоорганізації населення.

Також п. 6.17.7, 6.17.9 Правил благоустрою території м. Вінниці визначено, що власники або утримувачі собак, котів та інших тварин зобов`язані не допускати, щоб собаки, коти забруднювали квартири, сходові площадки та інші місця загального користування в будинках, дворах і на вулицях. Здавати старих і зайвих собак і котів у відповідну визначену виконавчим комітетом міської ради організацію, яка здійснює вилов бродячих та хворих тварин.

Особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття.

Вказаними нормативно-правовими актами визначені обов`язки власників тварин та повноваження органів комунальної служби здійснювати контроль за дотриманням правил утримання тварин, а право вживати відповідних заходів у разі порушення законодавства про порядок поводження й утримання домашніх тварин надане органам внутрішніх справ (Національної поліції) (п. 6.16.4 (11) Правил благоустрою території м. Вінниці, ст. 32 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження").

Так, відповідно до ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протокол про правопорушення, визначене ст. 154 КУпАП.

Частиною 1 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях. Санкцією частини 2 передбачена конфіскація тварин за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 154 КУпАП розглядають адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад (ст. 218 КУпАП), а ч. 2 ст. 154 КУпАП - розглядають суди (ст. 221 КУпАП).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, жодним нормативним актом не визначене право на вилучення тварин як спосіб захисту внаслідок порушення прав та законних інтересів осіб в порядку цивільного судочинства.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси.

В разі, якщо позивач вважає, що діями відповідача йому завдана шкода, він не позбавлений можливості обрати спосіб захисту та звернутись із відповідним позовом в порядку, установленому цивільним процесуальним кодексом, та надати належні докази в обґрунтування своїх вимог.

Враховуючи наведені обставини і норми Закону, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом прийняття мір щодо примусового виселення тварин з квартри та заборони відповідачу вподальшому утримувати тварин в квартирі без згоди співвласників не визначений законом, а притягнення винної особи до відповідальності із накладенням стягнення у виді конфіскації тварин можливе лише при провадженні справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд вважає позов в цій частині необґрунтованим, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження», ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 41, 47, 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 180, 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 369, 386, 391, 392 ЦК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.95 року, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61,88, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності в користуванні квартирою номер АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_6 не чинити перешкоди до доступу до квартири номер АДРЕСА_1 її власникам та зобов'язати надати ключі від вхідних дверей квартири номер АДРЕСА_1 ОСОБА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Жмудь