Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві: Шак О.В.

за участю представника позивача Штельман А.С.

прокурора Петренка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом:

Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області, яка діє в інтересах малолітньої - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, Комунальна установа « Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, Енергодарська місцева прокуратура Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду Запорізької області звернулась Служба у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області, яка діє в інтересах малолітньої - ОСОБА_2, з позовною заявою, в якій зазначає, що відповідачка по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Вона є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Малолітня ОСОБА_2 була влаштована до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» на повне державне утримання за направленням Василівського районного ЦСССДМ від 22.06.2015 року, де знаходиться по теперішній час.

За час перебування малолітньої ОСОБА_2 в будинку дитини з 25.06.2015 року по 11.01.2016 року, ні матір, ні будь-які родичі, не відвідували дитину, станом її здоров'я, умовами виховання та утримання не цікавилися. Письмових, усних запитів на адресу ЗОСБД «Сонечко» від матері - ОСОБА_3, не надходило. Відповідачка не провідувала дитину, на адресу Служби у справах дітей райдержадміністрації з питання повернення доньки в свою родину, не зверталася.

У зв'язку з цим, головним лікарем Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко», представником Служби (управління) у справах дітей по Комунарському району Запорізької міської ради та представником Комунарського відділу поліції Ленінського відділення поліції ГУНП Запорізької області за фактом невідвідування ОСОБА_3 власної дитини ОСОБА_2 було складено Акт про покинуту дитину в закладі охорони здоров'я.

Будинок, в якому зареєстрована ОСОБА_3, знаходиться в занедбаному стані, в ньому вже тривалий час ніхто не проживає.

На підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 19.04.2012 року, ОСОБА_3 була позбавлена батьківських прав відносно трьох власних

дітей (1997 року народження, 2005 року народження та 2010 року народження).

В 2012 році відповідачка народила четверту дитину та покинула її в пологовому відділенні (народження дитини зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області за рішенням органу опіки та піклування відповідно до ч. 2 ст. 135 Сімейного кодексу України).

Крім цього, питання щодо належного виконання своїх батьківських обов'язків ОСОБА_3 по відношенню до своєї малолітньої доньки було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації 11.04.2016 року.

Таким чином, відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до власної дитини.

Позивач просить суд позбавити батьківських прав - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносної її малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати малолітню - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на опікування органу опіки і піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, згідно ст. 167 Сімейного кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача в особі Штельман А.С. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити.

В судове засідання відповідачка неодноразово не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином.

В судове засідання не з'явився представник органу опіки та піклування виконкому Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, але надав заяву, з проханням розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити.

В судове засідання не з'явився представник Комунальної установи « Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, вважає можливим, керуючись ст. ст.76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі.

Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але за вищевказаною адресою не проживає та перебуває у державному розшуку, що підтверджується довідками Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, актом відвідування сім`ї № 36, довідкою ГУ НП в Запорізькій області Василівського ВП від 22.03.2016 року, які є у справі.

Малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 була влаштована до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» на повне державне утримання за направленням Василівського районного ЦСССДМ від 22.06.2015 року, де знаходиться по теперішній час, що підтверджується актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 11.01.2016 року, листом КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» від 27.01.2016 року №121, копії яких є у справі.

За час перебування малолітньої ОСОБА_2 в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» з 25.06.2015 року по теперішній час, ні матір, ні будь-які родичі, не відвідували дитину, станом її здоров'я, умовами виховання та утримання не цікавилися. Письмових, усних запитів на адресу ЗОСБД «Сонечко» від матері ОСОБА_3 не надходило. Відповідачка не провідувала дитину, на адресу Служби у справах дітей райдержадміністрації з питання повернення доньки в свою родину не зверталася, що підтверджується актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 11.01.2016 року, листом КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» від 27.01.2016 року №121, копії яких є у справі, а також поясненнями представника позивача в судовому засіданні.

На підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 19.04.2012 року, копія якого є у справі, ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав відносно трьох своїх дітей: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_9.

Василівська районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується Висновком, який є у справі. Ця ж позиція підтримана й представником позивача в судовому засіданні.

Ст. 150 СК України передбачає перелік обов'язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. При цьому, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, відповідач зобов'язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; ст. 164 СК України передбачає перелік підстав позбавлення батьківських прав, однією з яких являється ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Таким чином, відповідне рішення про позбавленням батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свої малолітньої доньки, тому, вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.167 СК України, суд вважає необхідним передати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження свої заперечень проти позову, якщо такі є, відповідачка суду не надала.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, 18 Конвенцією «Про права дитини», ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», зі змінами та доповненнями, ст.ст. 141, 150-155, 157, 164, 165, 166, 180- 183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60,76,81,88,169, 208, 209,212, 213, 214, 215, 226, 228, 232, 233 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Передати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області Ю.А. Степаненко