Провадження № 2/193/522/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 вересня 2016 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Патинка А.Г.
при секретарі Ратушній В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Софіївської районної державної адміністрації - орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей,-
В С Т А Н О В И В:
30 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з вищевказаним позовом.
В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 29 листопада 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 91. Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Одруження з відповідачем не склалося, так-як протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, зловживає спиртними напоями. З його ініціативи між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що таким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні страждання. Тепер в їхніх відносинах взагалі відсутні порозуміння та повага. З лютого 2016 року ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Проживають окремо.
Крім того, позивач як мати малолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за їх виховання та піклування, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей. Переконана, що їхні малолітні діти - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 повинні проживати разом з позивачем, так-як вона любить своїх дітей і спроможна забезпечити їх всім необхідним. Працює, отримує своєчасно заробітну плату, має нормований робочий день. Постійно слідкує за станом здоров'я своїх дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, має з дітьми психологічний контакт, прив'язаність один до одного. Оскільки відповідач декілька разів висловлювався з погрозами в адресу позивача, що забере дітей до себе, вважає, що суд має визначити місце проживання малолітніх дітей та просить суд врахувати при цьому те, що відповідач в даний час не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дітей. Поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю, він емоційно не врівноважений та схильний до психологічних образ, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, який зареєстрований 29 листопада 2008 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 91 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Турчина"; визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити їх проживати разом із нею за адресою: сел. Софіївка, провулок Квітневий, буд.25, Софіївського району Дніпропетровської області.
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином увідомленою про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надала заяву слухати справу без її участі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи увідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не увідомив.
Третя особа - служба у справах дітей Софіївської районної державної адміністрації - орган опіки та піклування, будучи увідомленою про дату та час розгляду справи в судове засідання свого представника не направила, надала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позову не заперечує.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України).
Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню із наступних підстав:
ОСОБА_1 суду надала: копію свідоцтва про шлюб від 29 листопада 2008 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 91), серії 1-КИ № 131298 (а.с. 6); копію свідоцтва про народження сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії 1-КИ № 228920 (а.с.7); свідоцтво про народження доньки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії і-КИ № 357942 (а.с. 8); довідку Софіївської селищної ради про склад сім'ї, згідно якої діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 9); довідку ДП "Криворізький лісгосп", згідно якої позивач ОСОБА_1 працює в даному підприємстві бухгалтером і її заробітна плата з січня 2016 року по липень 2016 року складає 8285,82 грн. (а.с. 10).
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені.
Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.
Щодо визначення місця проживання дітей, суд приходить до такого висновку:
Згідно частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.
Відповідно до частини 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.
За таких обставин, оцінюючи докази у справі у їх сукупності, враховуючи особисті стосунки, які склалися між сторонами, виходячи з інтересів дітей, суд приходить до висновку про відсутність виняткових обставин для розлучення дітей з матір'ю, а також виходячи з віку дітей, принципу 6 Декларації прав дитини вважає, що проживання дітей з матір'ю забезпечить їм більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток, тому місце проживання малолітніх дітей слід визначити разом з матір"ю із зобов'язанням не чинити перешкоди відповідачу ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дітей.
Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу.
Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
З огляду на викладене та враховуючи, що позивач просить залишити їй прізвище "Турчина", суд приходить до висновку про необхідність залишити прізвище позивача "Турчина".
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Софіївської районної державної адміністрації - орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити повністю.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 29 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-КИ № 131298 (актовий запис № 91) - розірвати.
Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище "Турчина".
Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити їх проживати разом із матір'ю ОСОБА_1 за адресою: сел. Софіївка, провулок Квітневий, буд.25, Софіївського району Дніпропетровської області із зобов'язанням не чинити перешкоди відповідачу ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дітей.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 42 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Софіївським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Позивач може оскаржити рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області у 10-ти денний строк з моменту отримання копії рішення.
Суддя: А.Г. Патинка