Номер провадження: 22-ц/785/7416/16
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н. І.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

Фальчука В.П.

при секретарі Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл особового рахунку за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до ОСОБА_4 (далі - відповідач) з позовом про розподіл особового рахунку за наступних обставин.

Позивач відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 жовтня 2006 року є співвласником квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року, вирішено виділити відповідачу в користування жилу кімнату № 406а, площею 13,8 кв/м., а позивачу виділити в користування жилу кімнату № 407а, площею 17,0 кв/м. Коридор площею 16,6 кв./м., кухню, площею 8,8 кв./м., душову кімнату, площею 1,3 кв./м., вбиральню, площею 3,9 кв./м., умивальник, площею 5, 2 кв./м., хол, площею 13,3 кв./м. та балкон, площею 0,5 кв./м. залишити у спільному користуванні співвласників квартири.

У зв'язку з тим, що позивач бажав розпорядитися своєю власністю, та надалі проживати в вищевказаній квартирі, самостійно сплачувати кошти лише за свою частину житла, вважає, що для цього їй необхідно розділити особовий рахунок.

Відповідач не дає згоди на розподіл особового рахунку, не сплачує кошти за користування водою, опаленням електроенергією.

За викладених обставин позивач просив встановити порядок і розмір участі власників квартири - сторін по справі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в оплаті за користуванням житлом, комунальними послугами відповідно до площі житла та кількості проживаючих осіб в квартирі. та розділити особові рахунки в рівних долях для власників квартири в оплаті за користуванням житлом, комунальними послугами відповідно до площі житла та кількості проживаючих осіб в квартирі з моменту реєстрації, а саме з 18 вересня 2003 року.

В судовому засіданні:

- представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю;

- відповідач до суду не з'явилась.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл особового рахунку - відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси скасувати повністю, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з вимогами ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, правильно виходив з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 жовтня 2006 року сторони є співвласниками квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та складається із семи кімнат (а.с. 07).

Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію № 1141 від 10 січня 2012 року особовий рахунок на вказану квартиру відкритий на ім'я позивача.

Крім позивача зареєстрована також відповідач, яка є донькою позивача (а.с. 13).

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 27 червня 2013 року, вирішено виділити відповідачу в користування жилу кімнату № 406а, площею 13,8 кв/м., а позивачу виділити в користування жилу кімнату № 407а, площею 17,0 кв/м. Коридор площею 16,6 кв./м., кухню, площею 8,8 кв./м., душову кімнату, площею 1,3 кв./м., вбиральню, площею 3,9 кв./м., умивальник, площею 5, 2 кв./м., хол, площею 13,3 кв./м. та балкон, площею 0,5 кв./м. залишити у спільному користуванні співвласників квартири (а.с.10-11).

Таким чином, для сторін визначено порядок користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1.

При цьому, судова колегія зазначає, що суттєвим моментом для вирішення вищевказаного питання є наявність згоди усіх проживаючих у квартирі осіб та власників між собою.

Між тим, ОСОБА_3 не надада до суду доказів про існування спору між сторонами щодо розподілу особового рахунку.

Також, відсутні відомості щодо звернення сторін до Суворовської районної адміністрації з вищевказаного питання та відповідне рішення про відмову в розподілі особового рахунку, оскільки у випадку, якщо мешканці дійшли згоди щодо необхідності розподілу особових рахунків, вони можуть подати заяви до обслуговуючої організації та отримати кожен окремо особовий рахунок на сплату комунальних платежів.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) - відхилити. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл особового рахунку -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до касаційного суду України.

Судді апеляційного суду

Одеської області С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда

В.П. Фальчук