Справа № 495/158/16-ц
Ухвала

13 жовтня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Чебан Н.В., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по справі за позовом ОСОБА_3, якій діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Староказацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2016 року клопотання представника ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по справі за позовом ОСОБА_3, якій діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Староказацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності залишено без руху.Повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки, а саме: вказати причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов в частині накладення арешту на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами №31, що знаходиться в селі Староказаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, по вулиці Леніна, та складається в цілому з одного житлового будинку, на плані зазначеного під літ «А», та господарських споруд під літерами: «Б» - гаражу, «В» - сараю, «Л» вбиральні, №1-11 споруджень, розташованих на земельній ділянці, площею 0,11 га; 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами №31 а, що знаходиться в селі Староказаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, по вулиці Леніна, та складається в цілому з одного житлового будинку, на плані зазначеного під літ «А» площею 40,0 кв.м., та господарських споруд під літерами: «Б» - літньої кухні, «В», «Г» - сараю, «Д» вбиральні, №1-4 - споруджень, розташованих на земельній ділянці, площею 0,11 га; 1/2 частину земельної ділянки №9, розташованої на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №35+39, площею 6,29 га; 1/2 частину майнового паю в структурі вартості Колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого кооперативу; 50 % заощаджень, які знаходяться у Старокозацькій філії Ощадбанку України №6707/025 на рахунку №4048; 50% заощаджень, які знаходяться у Старокозацькій філії Ощадбанку України №6707/025 на рахунку №07700001.

12.10.2016 року заявою про усунення недоліків, представник позивача вказала причиною необхідності забезпечення позову те, що її права як співвласника спільної сумісної власності після смерті її чоловіка ОСОБА_6 та спадкоємця щодо належного йому майна на праві спільної сумісної власності порушуються відповідачами, які у будь-який час можуть реалізувати своє право власності та здійснити відчуження майна , яке є предметом розгляду по даній справі, що у свою чергу, у разі задоволення позовних вимог призведе до утруднення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вищевказана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 померлого 23.08.2001р. та ОСОБА_7 померлого 11.08.2003р.

Згідно відповіді державної Білгород-Дністровської районної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлого 23.08.2001 року ОСОБА_8 та до майна померлого 11.08.2003р. ОСОБА_7 не заводилась.(а.с.37-38,73-74)

Матеріали справи не містять відомостей хто є власником спірного майна, клопотання щодо витребування цих доказів позивачем у відповідності до ст.137 ЦПК України не заявлялось.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних умов: наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового розгляду.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та вживатися у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що представником позивача не надано суду жодного доказу хто є власником спірного майна, на яке вона просить накласти арешт, а також інші відомості які потрібні для забезпечення позову, з матеріалів справи не вбачається, що саме відповідачі між якими виник спір є власниками спірного майна, до того ж відповідач, що була спадкоємицею до майна померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_4,К. померла, не доведено яким саме чином невжиття таких заходів може у майбутньому зробити неможливим виконання гіпотетичного рішення суду або утруднити його виконання, а також враховуючи те, що у звязку із вжиттям таких заходів може бути порушені права та охоронювані законом інтереси осіб, які не є стороною по справі, суд вважає що клопотання позивача про забезпечення позову є необгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по справі за позовом ОСОБА_3, якій діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Староказацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Чебан Н.В.