АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/2218/2016 р. Головуючий в І інстанції Спічак О.Б.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року листопада місяця 09 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2.
ОСОБА_3
за участі секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02.08.2015 року інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Скадовськ» Херсонської митниці Державної фіскальної служби (далі ДФС) відносно ОСОБА_6 був складений протокол про порушення митних правил за ч.1 ст.482 Митного кодексу України.

Під час оформлення матеріалів про порушення митних правил працівниками митного поста у ОСОБА_6 було вилучено транспортний засіб марки «Renault» модель «Trafic», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, ключ запалення від нього та свідоцтво САЕ460777 про реєстрацію транспортного засобу марки «Renault» модель «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 24 вересня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 28 жовтня 2015 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.482 МК України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та вирішено питання про повернення вилученого.

Автомобіль, ключі запалення та свідоцтво про реєстрацію були повернуті позивачу наступного дня, однак останній вважає, що неправомірними діями митниці, йому була заподіяна матеріальна та моральна шкода. Майнову шкоду позивач обґрунтовує тим, що в період з 10.09.2015 р. по 10.11.2015 р. у звязку із розглядом адміністративної справи він не міг виїхати до місця роботи в Росію, а тому не працював і втратив заробіток у розмірі 160 000 грн., що еквівалентно 49 232 грн. Також позивач просив відшкодувати йому витрати на оплату правової допомоги, повязаної з розглядом справи в сумі 5000 грн. Загальна сума майнової шкоди складає 54322 грн.

Моральну шкоду позивач визначив у розмірі 10000 грн. та обґрунтував її тим, що його на три місяці було позбавлено власності, вимушено змінився усталений розпорядок життя, у тому числі, і його плани поїхати з сімєю на відпочинок на автомобілі.

Просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_6 завдану Херсонською митницею ДФС України матеріальну шкоду в розмірі 54 300,70 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу і, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У письмовому запереченні Херсонської митниці ДФС зазначено, що рішення міського суду було винесено законно, обґрунтовано із повним та всебічним урахуванням всіх обставин справи. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення міського суду від 01.09.2016 року без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що ним не доведено неправомірності дій посадових осіб Херсонської митниці, а також заподіяння йому майнової та моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду лише в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди. Рішення про відмову у відшкодуванні на користь позивача моральної шкоди вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено в судовому засіданні, що 02.08.2015 року державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Скадовськ» Херсонської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_6, у якому зафіксовано, що 02.08.2015 року у зону митного контролю КПВВ «Чаплинка» митного поста «Скадовськ» Херсонської митниці ДФС із вільної економічної зони «Крим» заїхав транспортний засіб марки «Renault» модель «Trafic», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, який, разом з дружиною ОСОБА_7, слідував на материкову частину України. При проведенні митного контролю було встановлено, що зазначений транспортний засіб, згідно наявної у митниці інформації виїхав з митної території України 29.08.2014 року через митний пост «Бачівськ» Сумської митниці. З пояснення водія даного транспортного засобу ОСОБА_6, відібраного під час складання протоколу вбачається, що він та його дружина виїхали 23.07.2015 року на вказаному транспортному засобі з території Російської Федерації за маршрутом порт «Кавказ»- порт «Крим» до вільної економічної зони «Крим». Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується правопорушення, передбачене ч.1 ст.482 МК України, та на підставі ст.511 МК України в останнього було вилучено транспортний засіб марки «Renault» модель «Trafic», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, ключ від запалення транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.22-24).

Того ж дня, відносно ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення АзЧРУ №104644 (а.с.50-51).

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.09.2015 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.482 МК України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та повернуто власнику вилучений транспортний засіб (а.с.18). Зазначена постанова була оскаржена Херсонською митницею ДФС.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 28.10.2015 року постанову районного суду залишено без змін (а.с.19- 21), а 29.10.2015 року автомобіль фактично повернуто ОСОБА_6 (а.с.16).

З викладених фактичних обставин вбачається, що ОСОБА_6 не допускав будь-якого порушення митних правил і судовими рішеннями підтверджено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому підстав для вилучення у нього автомобіля у посадових осіб митної служби не було.

Таким чином, судом встановлено, що правовідносини сторін виникли з відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої позивачу незаконними діями працівників митниці. При цьому незаконного притягнення до адміністративної відповідальності не було.

Відповідно до ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На думку судової колегії, внаслідок позбавлення позивача майже на 3 місяці автомобіля, вилученого по путі слідування до пункту призначення, йому завдано переживань, незручностей, змінено усталений спосіб життя, чим заподіяно моральну шкоду, розмір якої колегія суддів оцінює в 3000 грн.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням районного суду щодо відмови у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди та судових витрат на правову допомогу, підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині не вбачає.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_5, як на доказ спричинення його довірителю майнової шкоди з боку працівників митного поста Херсонської митниці ДФС, посилається на той факт, що ОСОБА_6, працюючи на підприємстві ТОВ ТБ «АгроВек» (м. Москва, РФ), протягом періоду з 10.09.2015р. по 10.11.2015 р. був вимушений перебувати у відпустці без збереження заробітної плати у звязку з розглядом адміністративної справи відносно нього. Крім того, працюючи водієм, позивач постійно використовує транспортний засіб (який був вилучений митними органами), тому він не міг працювати до моменту повернення йому автомобіля. Внаслідок чого, розмір втраченого ним заробітку склав 160 000 рублів (а.с.17).

Разом з тим, ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції позивач не надав докази того, що його участь в розгляді адміністративної справи, а відповідно і виїзд до м. Херсону, були обовязковими, а надана ним довідка з місця роботи не містить інформації про те, що в його роботі він використовував власний автомобіль. Позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат на залучення до участі у справі про адміністративне правопорушення адвоката не ґрунтуються на законі, а тому спір в цій частині судом вирішено правильно.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди є недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 23, 48 Бюджетного кодексу України, у випадку відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, вказане стягнення провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунка.

З урахуванням наведеного, рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового, про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь позивача завданої йому моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 вересня 2016 року в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди скасувати, ухвалити нове, яким зазначену вимогу задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.В. Базіль

ОСОБА_3