Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить скасувати арешт житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладений Другим відділом державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №А-478/92 виданого Суворовським районним судом м. Одеси.

При цьому позивачка посилається на те, що на виконанні головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, перебувало виконавче провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа № А-478/92 від 24.11.1992 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, з боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2.В межах зазначеного виконавчого провадження постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 АН № 340767 від 16.05.2006 року, було накладено арешт на житлову квартиру, яка на праві власності належить ОСОБА_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 56,9 кв.м. в тому числі житловою - 38,8 кв.м.

26.01.2007 року на підставі винесеної Постанови про закінчення виконавчого провадження № В-5/123 Головним державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, на підставі закінчення строку для даного виду стягнення, з тих підстав, що дитина досягла повноліття було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа який був виданий Суворовським районним судом м. Одеси № А-478/92 від 24.11.1992 року. Натомість, під час закриття виконавчого провадження засіб забезпечення - арешт з зазначеної квартири, в супереч вимогам чинного законодавства державним виконавцем скасований не був.

Зазначене виконавче провадження у 2010 році було знищено без збереження будь-якої інформації, тому зняти арешт з об'єкта нерухомості за відповідною постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції фактично не можливо.

21.08.2014 року ОСОБА_4 помер про що складено відповідний актовий запис №8585 та видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 І-Ж № 383839 від 21.08.2014 року.

За життя матір померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 26.04.1995 року зробила заповіт на свого сина ОСОБА_4 на випадок її смерті на все її майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право в тому числі належну їй квартиру під №20 в будинку під №11 по вул.Асташкіна в м.Одесі, який було посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори.

Зазначена квартира належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 09.02.1995 року за № 7-5270, зареєстрованого в книзі № 153 пр. на сторінці № 1 за № 598, реєстраційний номер 13343107.

21.09.1998 року ОСОБА_6 померла, після її смерті спадкоємцем майна за заповітом став її син ОСОБА_4, який в свою чергу 21.03.2008 року отримав Свідоцтво про спадщину за заповітом.

Позивачка - ОСОБА_1 є рідною дочкою та єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого батька ОСОБА_4.

Отже, ОСОБА_1 після смерті свого батька у визначеному порядку своєчасно звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, але в здійсненні реєстраційних дії щодо спадщини її було відмовлено з підстав наявності арешту на зазначеній житловій квартирі яка розташована у АДРЕСА_3.

Так, у зв'язку з перебуванням житлової квартири під арештом, вбачається порушення спадкових прав спадкоємця за законом через унеможливлення здійснення нотаріусом реєстрації спадкових прав та подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак наявність арешту квартири що розташована за адресою АДРЕСА_2, накладеного постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 АН №340767 від 16.05.2006 року ускладнює здійснення певних дії щодо реєстрації спадкових справ на зазначену житлову квартиру, у зв'язку з чим ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду з цим позовом.

В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином, згідно поданої до суду письмової заяви, просить справу розглядати у відсутності його представника та зазначає, що у звязку з тим, що виконавче провадження закінчено у 2007 році і матеріали вже знищені, надати будь-яку інформацію по справі не є можливим, отже просить вирішити справу на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № А-478/92 від 24.11.1992 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку.

В межах зазначеного виконавчого провадження Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 АН № 340767 від 16.05.2006 року, було накладено арешт на житлову квартиру яка на праві власності належить ОСОБА_4 та розташована за адресою АДРЕСА_2, яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 56,9 кв.м. в тому числі житловою - 38,8 кв.м.

26.01.2007 року на підставі винесеної Постанови про закінчення виконавчого провадження № В-5/123 Головним державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, на підставі закінчення строку для даного виду стягнення, з тих підстав, що дитина досягла повноліття було закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа який був виданий Суворовським районним судом м. Одеси № А-478/92 від 24.11.1992 року.

З листа Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції вих.. №21732 від 14.07.2015 року, на звернення позивачки, вбачається, що вищезазначене виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № А-478/92 від 24.11.1992 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси, було знищено у 2010 році без збереження будь-якої інформації.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 16.01.2007 року, тобто редакції чинній на час закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувану згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінченнявиконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження длязняття арешту з майна.

За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, на думку суду, постанова про накладення арешту на квартиру, повинна була бути скасована.

Крім того, судом було встановлено, що 21.08.2014 року ОСОБА_4 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 21.08.2014 року було складено відповідний актовий запис №8585 та видано Свідоцтво про смерть серія І-ЖД №383839.

За життя матір померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 26.04.1995 року зробила заповіт на свого сина ОСОБА_4 на випадок її смерті на все її майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право в тому числі належну їй квартиру під №20 в будинку під №11 по вул.Асташкіна в м.Одесі.

Зазначена квартира належала ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 09.02.1995 року за № 7-5270, зареєстрованого в книзі № 153 пр. на сторінці № 1 за № 598, реєстраційний номер 13343107.

21.09.1998 року ОСОБА_6 померла, після її смерті спадкоємцем майна за заповітом став її син ОСОБА_4, який в свою чергу 21.03.2008 року отримав свідоцтво про спадщину за заповітом.

Позивачка - ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про народження позивачки серії ІV-ЖД №454311, виданого Відділом РАЦС Суворовського РВК м. Одеси.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивачка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого батька - ОСОБА_4.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що перебування житлової квартири №20 в будинку під №11 по вул. Асташкіна в м. Одесі під арештом, призводить до порушення спадкових прав позивачки, як спадкоємиці за законом, через неможливість здійснення необхідних дій для реалізації позивачкою своїх спадкових прав.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, є обґрунтованою та доведеною, права позивачки повинні бути поновлені, у звязку з чим позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладений Другим відділом державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №А-478/92 виданого Суворовським районним судом м. Одеси.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

08 лютого 2016 року