Провадження № 2/344/1787/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки та зобовязання вчинити певні дії.

З моменту відкриття провадження у даній цивільній справі 01 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 жодного разу не зявився у судове засідання, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач своєчасно та заздалегідь повідомлялася судом про розгляд справи, проте про причину своєї неявки вона не повідомляла, а також не подала заяву про розгляд справи за її відсутності, як це передбачено вимогами Цивільного процесуального кодексу України, то судом неодноразові неявки позивача в судові засідання розцінюються як неповажні.

Частиною третьою статті 169 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом пункту третього частини першої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни протягом усього провадження у справі.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Оскільки у призначені судові засідання позивач систематично не зявляється, що розцінюється судом, як чергові спроби, спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, враховуючи наявні в сукупності умови (належне повідомлення сторони, повторна неявка без поважних причин, або повторне неповідомлення про причини неявки та відсутність заяви про розгляд справи за відсутністю позивача), суд змушений залишити позовну заяву без розгляду, оскільки обставини справи свідчать про недодержання умов реалізації стороною позивача свого права на звернення до суду за захистом, а можливість застосування таких прав надалі не втрачена.

В той же час суд констатує, що саме по собі тривале перебування даної справи в суді не повязане із затягуванням розумних строків розгляду справи судом. Так, суд докладав усіх можливих зусиль задля розгляду справи в розумні строки, призначаючи щоразу засідання в найбільш зручні та прийнятні для учасників процесу дати, дотримуючись вимог Цивільного процесуального кодексу України.

В той же час в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи у національних судових органах вироблено у своїй практиці кілька взаємоповязаних критеріїв, зокрема:

- складність справи;

- поведінка заявника (тобто особи, яка звернулася до Європейського Суду);

- поведінка судових та інших державних органів;

- важливість предмету розгляду для заявника.

Щодо критерію «поведінки сторін», то слід вказати, що довга тривалість розгляду справи може бути визнана розумною, якщо сама справа є складною як з фактичного, так і з правового боку.

Таким прикладом, можна навести справу «Чірікоста і Віола проти Італії», де пятнадцятирічний строк розгляду було визнано Судом виправданим, оскільки самі заявники сімнадцять разів зверталися з проханням про відстрочення процесу і не заперечували проти шістьох перенесень розгляду, здійснених на підставі заяви іншої сторони у справі. У справах, де відповідачем виступала Україна та де тривалість розгляду справи була визнана розумною слід вказати справи «Тімотієвич проти України», де також тривалий розгляд справи було визнано розумним з огляду на те, що заявник систематично не зявлявся у судові засідання і Європейський суд констатував, що заявник явно не був зацікавлений у швидкому розгляді справи, а також справа «Бєлуха проти України», де розгляд справи протягом шести років також було визнано «розумним» тому, що заявниця систематично оскаржувала рішення судів нижчої ланки у судах вищих ланок з порушенням строків оскарження.

В той же час, протягом усього часу перебування справи в суді позивачем не подано заяви про розгляд справи за відсутністю позивача, як і не надано в судовому засіданні жодних пояснень по суті справи, що унеможливлює і завершення цієї справи, опираючись на положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом та виходячи лише з наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для залишення позову без розгляду на підставі пункту третього частини першої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 169, 207-210, 292, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки та зобовязання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко