Справа № 147/638/16-ц
Провадження № 2/147/349/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Тростянецького району, ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа ПСП «Савинецьке» про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем являється позивач, який вчасно звернувся до нотаріальної контори та прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає, дружина покійного не приймала спадщини.

Батько позивача ОСОБА_5 до смерті постійно працював у колгоспі «111 Інтернаціонал», який в 1963 році перейменований на КСП «Іскра». З грудня 1992 року колгосп реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Іскра» с.Верхівка. В лютому 2000 року реформовано в АКПП «Іскра», який діяв до 2004 року.

Відповідно до довідки КУ «Тростянецький районний трудовий архів» від 02.03.2016 за №14 батько позивача відповідно до записів в книгах обліку трудового стажу працював у сільськогосподарському підприємстві з 1966 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року(день смерті), отже він фактично був членом колгоспу, однак помилково не вписаний до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. В зв`язку з чим, просив визнати за ним як спадкоємцем після смерті батька право на земельну ділянку із земель резервного фонду Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, після паювання земель бувшого КСП «Іскра» с.Верхівка Тростянецького району Вінницької області.

В судове засідання позивач не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив розглянути справу в його відсутності та задовольнити позов.

Представник відповідача Верхівської сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнають, просять слухати справу в їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надавши на адресу суду заяву, в який позов визнає та просить слухати справу в її відсутності.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області не з'явився, хоча належним чином були неодноразово повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Причина неявки невідома, позов не оспорено.

Представник третьої особи ПСП «Савинецьке» в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були неодноразово повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Надали на адресу суду заяву, в якій просили розглянути справу в їх відсутності, позов визнають.

Суд вважає можливим за згодою позивача розглянути справу у відсутності відповідачів згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами.

Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

ПП. г п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.09.2012 №5245-УІ (набрав чинності з 01.01.2013) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» встановлено, що усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу віднесені до державної власності.

Згідно п. і ч.1 ст. 15 ЗК України розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в галузі земельних відносин.

За змістом ч.4 ст. 122 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів віднесено передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Державний комітет України по земельних ресурсах листом від 22.08.2001 року за № 14-17-2-П1580/4251 роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до роз'яснень Держземагенства України, у випадку визнання права на земельну частку (пай) за рішенням суду із земель державної власності, відповідні рішення приймає територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, тобто у даному спорі Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

За змістом ст.ст. 22,23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання, - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, - одержання КСП цього акта.

Тобто згідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають особи, які на час розпаювання земель були його членами.

Згідно довідки №240 від 23.02.2016, виданої виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області паювання земель КСП «Іскра» було проведено 05.01.1996 року, державний акт ВН 000008 від 05.01.1996. На пропущених членів колишнього КСП «Іскра» зарезервовано 30% земель резервного фонду, що становить 57га(а.с.с11).

На підставі довідки КУ «Тростянецький районний трудовий архів» від 02.03.2016 №14 встановлено, що ОСОБА_5 дійсно працював в КСП «Іскра с.Верхівка з 1954 року по 1995 рік включно(а.с.13).

З довідки КУ «Тростянецький районний трудовий архів» від 02.03.2016 №14 також встановлено, що колгосп «111 Інтернаціонал» діяв з 1944 року по 1963 рік, який в 1963 році перейменований на колгосп «Іскра». З грудня 1992 року колгосп реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Іскра» с.Верхівка. В лютому 2000 року реформовано в АКПП «Іскра», який діяв до 2004 року.

Відповідно до протоколу №3 від 03.12.1992 року загальних зборів колгоспників колгоспу «Іскра» с.Верхівка, його було реорганізовано в КСП «Іскра» та розпорядженням Представника Президента України у Тростянецькому районі №310 від 28.12.1992 року здійснено державну реєстрацію КСП «Іскра»(а.с.18-21).

Також на даних зборах розглядалось питання про вступ в колективне сільськогосподарське підприємство робітників колгоспу. Присутніх було 276 чоловік, в тому числі ОСОБА_5(а.с.20), та було єдиноголосно вирішено: заяви про вступ в члени КСП задовольнити(а.с.21). Даний доказ дає суду підстави вважати, що ОСОБА_5 було включено до членів КСП «Іскра», однак помилково пропущено у списках до Державного акта на право колективної власності на землю.

З копії свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_5 належить майновий пай КСП «Іскра» ПОП «Перлина» с.Козинці.(а.с.32).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно ч.ч. 1,3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени КСП. Право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно змісту ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Відповідно ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 до 1996 року був членом КСП «Іскра» с.Верхівка, однак на час передання землі у колективну власність помилково не був включений до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Не внесення його до зазначеного вище списку, не позбавляє його права на земельну частку. А тому суд вважає що він дійсно мав право на земельну частку (пай) в розмірі згідно чинного законодавства із земель резервного фонду Верхівської сільської ради Вінницької області, після паювання земель переданих у колективну власність КСП «Іскра» с.Верхівка Тростянецького району Вінницької області.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 13.11.1995 року, зареєстрованого виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.5).

Родинний зв'язок померлого та позивача підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.07.1974 року, в якому батьком позивача ОСОБА_1 записаний ОСОБА_5(а.с.6).

Позивач вчасно прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.03.2008 року.

Відповідно до довідки №230 від 23.02.2016 року, виданої виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області підтверджено, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_1, який своєчасно прийняв спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном. Інших спадкоємців немає.(а.с.8).

На підставі положень ст.1218 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, одержати земельний пай можуть спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі земельних сертифікатів.

Право на отримання земельної частки (паю) по спадщині не заборонено положеннями ст. 1219 Цивільного кодексу України

Член КСП, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі державного акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадках, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності ма земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після смерті ОСОБА_5, за таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись Указом Президента України від 8.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, ст.ст. 5, 7, 8, 9, 19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ч.ч. 1,3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 328,392,1216,1218,1225,1268,1269,1276 ЦК України ст. ст. 10, 60, ч.2 ст.158,174,ч.2 197, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право на земельну частку(пай), із земель державної власності (резервного фонду) Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, після паювання земель бувшого КСП «Іскра» с.Верхівка Тростянецького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя