Справа № 720/32/16-ц
Провадження № 2/720/175/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Бурлака В.С.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх дитини ОСОБА_3, яка перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 гривень.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернувшись на адресу суду із заявою, в якій позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутності у зв'язку із виїздом за кордон на заробітки.

Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що ніде не працює, фактично утримує ще одну дитину від другого шлюбу, а тому спроможний платити аліменти на утримання дитини в розмірі 600 гривень щомісяця.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 від 12 липня 2013 року.

Шлюб між сторонами розірваний та вони на даний час проживають окремо. Малолітня ОСОБА_3 знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Черленівської сільської ради Новоселицького району № 558 від 23 грудня 2015 року та сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї дитини на рівні із матір'ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини.

Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідача, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання дитини, в твердій грошовій сумі.

При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.

Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, позивачка зазначила, що відповідач зобов'язаний на рівні із нею матеріально забезпечити дитину та спроможний щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що дитина потребує, а відповідач має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 1200 гривень щомісяця.

Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 600 гривень щомісяця.

Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 12 січня 2016 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі.

На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця в розмірі 600 (шістсот) гривень, починаючи з 12 січня 2016 року до її повноліття.

В решті заявлених вимог відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривень 60 копійок, зарахувавши їх на розрахунковий рахунок № 0157, банк ГУДКУ у Чернівецькій області, МФО банку 856135, код 22030001.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: