Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/26/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Козіної С.М.,

за участі секретаря - Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес ОСОБА_3" про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява.

Позивач у своїй позовній заяві позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.12.2014 ним було передано ТОВ "Бізнес ОСОБА_3" грошові кошти в сумі 9 000 000 грн. в якості позики із строком повернення до 01.12.2015. В підтвердження отриманої позики директором ТОВ "Бізнес ОСОБА_3" ОСОБА_4 01.12.2014 позивачу була надана розписка. Станом на 27.01.2016 заборгованість перед позивачем не погашена. У зв'язку з викладеним позивач просить прийняти заяву до розгляду, стягнути з ТОВ "Бізнес ОСОБА_3" заборгованість у розмірі 9 000 000 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

29.01.2016 до Ржищівського міського суду Київської області від ОСОБА_5 надійшла заява про забезпечення позову.

01.04.2016 до Ржищівського міського суду Київської області надійшов лист ОСОБА_2 та договір про відступлення права вимоги від 01.03.2016, згідно якого первісний кредитор ОСОБА_5 відступив право вимоги новому кредитору ОСОБА_2, а саме: ОСОБА_5 передала належні йому права вимоги до ТОВ "Бізнес ОСОБА_3 Груп"згідно з договором позики від 01.12.2014. Ухвалою суду від 15.04.2016 ОСОБА_2 було залучено як позивача.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14, і що згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно розписки від 01.12.2014 року, судом встановлено, що ТОВ "Бізнес ОСОБА_3" в особі директора ОСОБА_4 отримало від ОСОБА_5 грошову суму у розмірі 9 000 000 грн., та зобов'язалось повернути кошти до 01.12.2015.

Дослідженими матеріалами справи підтверджується укладення між сторонами у справі договору позики, за умовами яких ОСОБА_5 надав у борг ТОВ "Бізнес ОСОБА_3" грошові кошти у загальному розмірі 9 000 000 грн. ТОВ "Бізнес ОСОБА_3" зобов'язався повернути позику встрок до 01.12.2015. Факт укладення договору позики та передання грошової суми підтверджується оригіналом розписки (а.с. 4).

01.03.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого ОСОБА_5 передає належні йому права вимоги до ТОВ "Бізнес ОСОБА_3" згідно з договором позики від 01.12.2014, а ОСОБА_2 приймає право вимоги що належне ОСОБА_5 за договором (а.с. 81).

За змістом ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до договору відступлення права вимоги було замінено позивача з ОСОБА_5 на ОСОБА_2

На день розгляду справи відповідачем не погашена заборгованість за вказаним вище договором позики у загальному розмірі 9 000 000 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У звязку з наведеним вище, суд вважає що позов підлягає задоволенню зі стягненням з ТОВ "Бізнес ОСОБА_3 "на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 9 000 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції від 26.01.2016 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6 890 грн 00 коп.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 6 890 грн 00 коп.

За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. В зв'язку з задоволенням позовних вимог, а також враховуючи той факт, що вартість нерухомого майна, щодо якого вжито заходи забезпечення позову перевищує суму задоволених позовних вимог, то заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 29.01.2016, слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 533, 625, 1046, 1047, 1049, ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес ОСОБА_3"() на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 9 000 000, 00 (дев'ять мільйонів) гривень 00 коп.

Стягнути 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень 00 копійок на відшкодування сплаченого судового збору.

Заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 29.01.2016, скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя