УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, спонукання до виконання умов договору, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про захист прав споживачів, спонукання до виконання умов договору, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 травня 2008 року між ним та банком було укладено генеральну угоду, відповідно до якої він є позичальником, а відповідач - кредитором. За умовами угоди відповідач зобов'язувався надати кредитні кошти на споживчі цілі, еквівалентній 28 тис. дол. США за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення кредитних договорів. Кредитні кошти мали надаватись двома траншами: 20 тис. дол. США та 8 тис. дол. США. Однак відповідач не виконав свої зобов'язання за договором та не надав другий транш. За таких обставин, позивач просив суд зобов'язати відповідача виконати зобов'язання щодо надання траншу у розмірі 8 тис. дол. США, а також стягнути на його користь пеню за прострочення виконання зобов'язання в сумі 42 652 грн 72 коп. та у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на його користь 10 тис. грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» виконати умови Генеральної кредитної угоди від 21 травня 2008 року та кредитного договору від 22 травня 2008 року, шляхом надання ОСОБА_4 другого траншу в розмірі 8 тис. дол. США на раніше визначених умовах Генеральної кредитної угоди від 21 травня 2008 року та кредитного договору від 22 травня 2008 року. Стягнуто з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на користь ОСОБА_4 пеню в розмірі 12 348 грн. Вирішено питання про судовий збір. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 21 травня 2008 року сторони уклали Генеральну кредитну угоду, за умовами якої кредитор зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах визначених у кредитних договорах. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамах даної угоди не повинен перевищувати суму, еквівалентну 28 тис. дол. США. Строк дії угоди 180 місяців.

За кредитним договором від 22 травня 2008 року на основі Генеральної кредитної угоди визначено розмір кредиту 28 тис. дол. США, із яких 1-й транш 20 тис. дол. США, 2-й транш 8 тис. дол. США. Цільове призначення кредиту - на споживчі цілі. Дата остаточного повернення кредиту по 21 травня 2018 року. Разова комісія за надання кредиту складає 0,99% від розміру кредиту. Договір забезпечено договорами іпотеки та поруки.

За видачею другого траншу в розмірі 8 тис. дол. США позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача 30 квітня 2013 року (а.с. 19), на що відповідач відповів відмовою та запропонував провести рефінансування валютної кредитної заборгованості в гривневому еквіваленті по кредитному договору, оскільки діє заборона на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. ОСОБА_4 не звертався до відповідача із заявою про видачу другого траншу в національній валюті, та пропозицією про внесення відповідних змін до кредитного договору у зв'язку зі змінами кредитної політики.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/00 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до роз'яснень Національного банку України, викладених в листі від 15 серпня 2012 року № 29-213/8207, надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті після 16 жовтня 2011 року у тому числі у формі траншів за кредитною лінією, кредиту овердрафт тощо, буде порушенням вимог законодавства України. Встановлена законом заборона надання споживчих кредитів в іноземній валюті, поширюється, зокрема, на кредитні операції за договорами про поновлювальну лінію, що були укладені до 16 жовтня 2011 року.

За таких підстав, апеляційний суд дійшов правильних висновків про те, що відповідач правомірно відмовив позичальнику у наданні другого траншу за договором, оскільки будь-яке фактичне надання коштів у валюті за договорами кредиту (зокрема за договорами, що були укладені до введення заборони на видачу/отримання кредитів у валюті для споживчих цілей) суперечить вимогам чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:М.Є. Червинська
Т.О. Писана
Г.В. Юровська