Справа № 236/64/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красний Лиман цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи у певний час,

В С Т А Н О В И В:

15.01.2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка ОСОБА_3. Заявник повідомляє, що 27.11.2015 року в м. Донецьку Донецької області помер її чоловік. Заявник отримала на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 лікарське свідоцтво про смерть № 3960 від 28.11.2015 року, видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоровя так званої « ДНР».

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. В грудні 2015 року вона звернулась до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_3, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми.

З огляду на це, ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду задля встановлення факту смерті свого чоловіка ОСОБА_3 із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2, який є сином померлого ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримав заяву окремого провадження та просив встановити факт смерті свого батька в певний час; підтвердив обставини, викладені ОСОБА_1.

Відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, залучений ухвалою суду до участі в справі як заінтересована особа, було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 24); заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було.

Суд, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданого заявником свідоцтва про шлюб серії І-АБ № 089841, виданого 23.08.1969 року органом ЗАГС, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували між собою в зареєстрованому шлюбі (а.с.18).

Згідно із свідоцтвом про народження серії І-НО № 269317, виданим 12.08.1970 року Кіровським райбюро ЗАГС м. Донецька, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 17).

ОСОБА_3, згідно з копією паспорта громадянки України, наданої заявником, народився 01.08.1945 року в м. Донецьку, був зареєстрований та фактично мешкав за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 26).

ОСОБА_3 в листопада 2015 року хворів на інфаркт головного мозку, перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька» з 07.11.2015 року по 17.11.2015 року, що підтверджено медичною випискою (а.с. 27) З причини тяжкої хвороби ОСОБА_3 помер 27.11.2015 року в м. Донецьку Донецької області, факт смерті відображено в наданому заявником лікарському свідоцтві про смерть № 3960 від 28.11.2015 року (а.с. 16).

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО та на теперішній час зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас. 9).

ОСОБА_1 зверталась до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області 29.12.2015 року із заявою про реєстрацію факту смерті свого чоловіка, однак орган ДРАЦС листом від 29.12.2016 року № 22193/3.2-01-116 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів. виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 15)

Обставини, викладені заявником, підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка пояснила, що є рідною сестрою заявниці; ОСОБА_3 та ОСОБА_1 одружились в 1969 році, проживали в м. Донецьку; в 1976 році ОСОБА_3 отримав травму на виробництві та став інвалідом по зору; 07.11.2015 року у ОСОБА_3 А,Т. стався інсульт, його було госпіталізовано до лікарні № 6 в Ленінському районі м. Донецька, де він пройшов курс стаціонарного лікування, був виписаний, але через 10 днів після виписки (27.11.2015 року о 22:00 год.) помер у себе вдома, був похований в м. Донецьку, свідок брала участь в організації поховання померлого.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що 27.11.2015 року в м. Донецьку помер ОСОБА_3, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Донецька) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_3, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 від встановлення факту смерті їхнього чоловіка та батька в певний час залежить можливість здійснення ними спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку окремного провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 208-223, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи у певний час задовольнити.

Встановити факт смерті гр. ОСОБА_3 (народився 01.08.1945 року в м. Донецьку, ,мешкав за адресою АДРЕСА_2), який помер 27 листопада 2015 року в м. Донецьку Донецької області у віці 70 років.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів після проголошення рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у випадку подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлений 02.02.2016 року

Суддя -