Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/546/16-ц
№ 2/733/352/16
У Х В А Л А

Іменем України

"01" квітня 2016 р. м. Ічня Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області Карапиш Т.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву в якій він просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт на автомобіль марки ГАЗ, модель 5312, 1988 року випуску, який належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1, та обмежити останню у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, передбачених кредитним договором.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суддя прийшов до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 151 ЦПК України вказує, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов'язково зазначаються: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Вивчивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, так як в заяві не зазначено всі відомості, які потрібні для забезпечення позову, а саме: відсутні відомості про автомобіль марки ГАЗ: серія та номер технічного паспорту, державний реєстраційний номер, номер кузова, відсутні відомості ким та на кого зареєстрований транспортний засіб, відсутні відомості про місце знаходження даного автомобіля.

Крім того, не вмотивовано необхідності забезпечення позову, не вказано, які саме підстави дають привід припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду. Також у заяві не обґрунтована співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, їх необхідність і достатність для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки в матеріалах до заяви про забезпечення позову не надані достатні докази, а саме: відсутнє рішення суду про не виконання зобовязань відповідачкою та відсутні докази того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань - від сплати боргу, то твердження представника позивача про те, що несплата заборгованості і є ухиленням від виконання зобовязань, є лише його припущенням.

А тому, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, суддя відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України повертає її заявнику.

Керуючись ст. 151, 152, 153, ч.8 ст.153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Карапиш Т.В.