Справа № 242/2946/16-ц
Провадження № 2/242/962/16
21 липня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Кротінова В.О., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.
Судом встановлено, що згідно постанови Ленінського районного суду м.Донецька від 03.12.2012 р., 14.11.2012 р. о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Мерседес Бенс Е 200, д/н НОМЕР_1, рухався на перехресті вуд.Іонова з вул.Куйбишева у м.Донецьку, в порушення вимог п.10.1 ПДР України, перед зміною напрямку руху не переконався у безпеці своїх дій, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Рено, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що спричинило пошкодження зазначених транспортних засобів. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.
Згідно платіжного доручення № 904 від 28.02.2013 року МТСБУ сплатило за послуги аварійного комісара згідно рахунку № 000039 від 29.01.2013 року кошти у розмірі 888,84 грн.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Постанова Пленуму Верховного суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди " за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, оскільки в судовому засіданні відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які спростовують розмір матеріального відшкодування, заявлений позивачем.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 1378,00 грн. У зв'язку із частковим задоволенням позову, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 1273,71 грн.

В той же час, суд відмовляє позивачу в задоволенні його вимоги про стягнення з відповідача на свою користь суми в розмірі 2000,00 грн., сплаченої за надання правової допомоги ФОП ОСОБА_5, оскільки у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження оплати вказаних послуг в розмірі 2000,00 грн. ФОП ОСОБА_5 Крім того, суд зазначає, що наявність Контракту про надання правової допомоги №70 від 27.09.2012 р. та додаткової угоди №33 від 15.01.2016 р. не підтверджує факт саме сплати МТСБУ ФОП ОСОБА_5 2000,00 грн. за підготовку позову МТСБУ до ОСОБА_1

На підставі викладеного, та керуючись ст. 11,509, 526, 993, 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 88, 212-215, 217-218, 224-225 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (п/р 871 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313, ) матеріальну шкоду порядку регресу в розмірі 23541 (двадцять три тисячі п'ятсот сорок одну) грн. 38 коп., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 884 (вісімсот вісімдесят чотири) грн. 84 коп., судовий збір у розмірі 1 273 (одна тисяча двісті сімдесят три) грн. 71 коп.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до місцевого суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя