СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа - П`ята Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень представника в судовому засіданні наступним.

Так, ОСОБА_4 є матір`ю позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Незважаючи на наявний заповіт, яким мати заповіла все своє майно синові, останній в строк, передбачений законом в нотаріальну контору із відповідною заявою не звернувся.

Обґрунтовуючи таке НЕзвернення протягом наступних 10 років представників позивача заяви, що насправді у позивача із його батьком була домовленість, що саме він прийме спадщину після померлої ОСОБА_4, що він не міг звернутися раніше до нотаріальної контори, аніж за спливом 10 років, тому що весь цей час займався «бізнесом», щоб прогодувати себе, що він взагалі отримав земельну ділянку в 2006 році і відтоді весь час перебував за межами м. Києва на території АР Крим.

На питання суду, що заважало позивачеві звернутися до нотаріальної контори в АР Крим, направивши таку заяву про можливе прийняття спадщини після померлої матері за місцем її (спадщини) відкриття, відповіді не надав, також не зміг навести аргументи та надати докази на підтвердження того, яка ж саме «домовленість» між ним і батьком була, що завадила йому в строк, передбачений законом прийняти спадщину після смерті матері.

При цьому, саму наявність заповіту на його ім`я позивач не заперечував.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи також направив заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

При цьому саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

З представлених суду документів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй належала 1/3 частина жилого будинку АДРЕСА_1

03.04.1999 ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_3, що підтверджує нотаріально посвідчений заповіт (а.с.7)

В той же час, згідно постанови від 04.02.2016 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.8)

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлої ОСОБА_4 14 липня 2006 року із відповідною заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5 (батько позивача) (а.с.40)

Проте, вже 19 липня 2006 року ОСОБА_5 (батько позивача) подав заяву про відкликання поданої 14.07.2006 року заяви (а.с.41)

Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ЖЕД №906 від 12.02.2016 №976 в будинку АДРЕСА_1 проживали на день смерті ОСОБА_4 та були зареєстровані лише ОСОБА_4 (а.с.46)

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач на день смерті матері з нею не був зареєстрований та не проживав, відтак фактично спадщину після її смерті не прийняв, що ним також не заперечується.

Лише 19 лютого 2006 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с.53)

Доводи представника позивача про те, що позивач через важкий психоемоційний стан після смерті матері не зміг написати відповідну заяву про прийняття спадщини суд вважає неспроможними в контексті підстав для задоволення позову.

Сама по собі смерть близької людини не є виправданою причиною за спливом 10 років стверджувати про те, що не було можливості прийняти спадщину.

Крім того, суд критично оцінює в якості підстав позову твердження представника позивача про придбання нерухомості в АР Крим, а саме земельної ділянки, оскільки сам по собі факт такого придбання не звільняє позивача від обов`язку написати відповідну заяву, якою засвідчити своє волевиявлення, а саме бажання прийняти спадщину після смерті матері (а.с.9)

Відсутні в справі і докази того, що між позивачем та його батьком існувала певна домовленість, а головне, що така домовленість, могла вплинути на можливість позивача прийняти спадщину після померлої матері, а саме написати відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, що встановлений ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку, коли такий строк пропущено з поважних причин.

Обов'язок доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) викладено наступну правову позицію.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, і ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначені позивачем підстави, наведені судом вище, не є такими, які можуть вважатися труднощами в написанні відповідної заяви і прийнятті спадщини.

Інших об'єктивних, непереборних, істотних підстав на вчинення дій щодо прийняття спадщини не зазначено.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність поважність причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-59, 60-61, 212-215, 218 ЦПК України, листом ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа - П`ята Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційнимсудом

Суддя В.С. Кицюк

Повний текст виготовлено 03 червня 2016 року