РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/3936/15-ц

Провадження № 2/700/32/16

07 листопада 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря Кравець І.О.

адвоката ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Лисянська селищна рада Черкаської області, відділ архітектури та містобудування Лисянської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою та житловим будинком.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Лисянська селищна рада, відділ архітектури та містобудування Лисянської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою та житловим будинком.

Свої вимоги мотивує наступним. Вона являється власником будинку по вул..Жовтня, 23 смт.Лисянка. Після придбання вказаного будинковолодіння нею з Лисянською селищною радою 20.02.2013 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 0.0681 га по вул..Жовтня, 23 смт.Лисянка на якій розташована вказана будівля. Відповідно до вказаного договору надано акт прийому-передачі земельної ділянки та 21.05.2012 року встановлено межеві знаки, які відповідач знищила.

У липні 2012 року відповідачем придбано будинковолодіння з надвірними спорудами по вул.. Жовтня,25 смт.Лисянка.

На придбаному відповідачем будинковолодінні та земельною ділянкою, господарські споруди розміщені з порушенням будівельних норм. Оскільки відповідно до п.3.22 ДБН 360-92 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань від межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше одного метра. При цьому повинно бути забезпечене влаштування інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територією суміжних ділянок.

Крім того, власником суміжної земельної ділянки не дотримано вимог будівельних норм при будівництві господарських споруд відносно межі земельних ділянок, нею як власником домоволодіння було неодноразово направлено звернення до компетентних органів, щодо встановлення меж суміжних земельних ділянок.

На її неодноразові звернення до селищної ради, щодо врегулювання спору, Лисянська селищна рада лише надала відповідь пославшись на висновок інспекції державного архітектурного контролю, в якій посилається на ту обставину що розміщення будівель та споруд по вул.. Жовтня, 25 смт.Лисянка відповідає технічному паспорту виготовленому 27.06.2008 року, факт виконання нових будівельних робіт не встановлено.

За вказаних обставин дії її сусідів щодо розміщення господарської споруди з порушенням будівельних норм є незаконними так як перешкоджають їй використовувати її приватну власність, оскільки вказана споруда розміщена по межі земельних ділянок, а не на відстані одного метру від неї.

Просить зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні майно, шляхом демонтажу стіни господарської будівлі та переміщення її відповідно до будівельних норм та зобовязати відповідачів поновити межеві знаки між суміжними земельними ділянками відповідно до акту передачі земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. Просила суд зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні майном, шляхом демонтажу стіни господарської будівлі та переміщення її відповідно до будівельних норм та зобовязати відповідачів поновити межеві знаки між суміжними земельними ділянками відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки. Крім того пояснила, що з матеріалами будівельно-технічної експертизи ознайомлена, їй все зрозуміло. З експертизою вона згідна. В 2008 році відповідачем строївся сарай, документально. В неї, як в сусідки, нічого ніхто не питав. З приводу цього питання була комісія з м.Черкаси. В документах написано шість метрів. А в тих документах з м.Черкаси написано шість метрів сорок сантиметрів. Хоче, щоб тих шість метрів відміряли та поставили межу. В неї іде обрив. Там стоїть неправильно сарай. В неї було два метри кругом хати, а залишилось один метр тридцять сантиметрів. Рішення про межові знаки винесено не правильно.

Представник позивача в судовому пояснив, що судом було розглянуто позов про усунення перешкод у користуванні присадибної земельної ділянки та житловим будинком. Крім того, позивачка вимагала встановити межі суміжних земельних ділянок. Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що друге питання, вже вирішено судом, оскільки є рішення суду яке не скасоване, то ця позовна вимога не повинна розглядатися в даній цивільній справі. Стосовно вимоги про усунення перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою та житловим будинком, судом було детально вивчено всі обставини справи, визивалися комісії, був виїзд на місце, судом було призначено експертизу. За вказаних обставин, як юрист, він вважає, що підстав для задоволення позову немає. Міркує так з наступних причин. Дійсно в первинних документах, які маються з 2006-2008 року вказано розміщення будівель і споруд відносно межі шість метрів. Але судово-будівельний експерт використовував зовсім інші вимірювальні прилади. В нього була лазерна рулетка, через те, вона більш точна, і через це виникли суперечності між первинними документами та висновком експерта. Крім того, експертом було встановлено, що господарська споруда відповідачки дійсно була збудована з порушенням будівельних норм п.3.25 ДБН. Це сталося через те, що господарська споруда знаходиться не на допустимої від суміжної межі відстані. Хоча, як встановлено тією експертизою таке розміщення господарської споруди ніяким чином не створює якихось перешкод позивачу користуватися її майном, а перш за все створює перешкоди відповідачу в обслуговуванні даної будівлі. За вказаних обставин вважає, що суд дослідив детально всі обставини справи і в підстав для задоволення позову немає. Звертає увагу суду на те, що, оскільки підстав зносити будівлю немає, але порушення цієї норми тягне певні негаразди, а саме після атмосферних опадів вода з даху попадає на володіння ОСОБА_6. Щоб відповідач зробила водовідвід з цієї стіни.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що в позовних вимогах просить відмовити повністю. На зауваження представника позивача, щодо атмосферних опадів, дають згоду та зобовязуються встановити водовідлив протягом одного- двох тижнів.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що в позовних вимогах просить відмовити повністю. Дійсно документи на садибу ОСОБА_5 виготовлялися в 2008 році. Ніяких суперечностей на той час не було, тому що він був побудований на багато раніше ніж 2008 рік. Позивачка коли підписувала договір користування земельною ділянкою не мала ніяких претензій до меж, не вказувала на це. Навпаки підписала акт та вказала, що погоджується на ті межі, які їй селищна рада надала для користування земельною ділянкою. Тому ніяких порушень на які погоджувалась позивач підписуючи договір оренди не встановлено. Крім того в позовних вимогах про перешкоди в користуванні земельною ділянкою, і підставами для цього є будівельні норми. По будівельних нормах це один метр, а наявності є більше ніж один метр. За весь час судового розгляду позивачкою не було названо жодної перешкоди для користування земельною ділянкою та житловим будинком. Крім того, було встановлено що позивачка утеплювала житловий будинок, тобто ніяких перешкод для утеплення не було. Ні межа, ні сарай не створювали перешкод. В звязку з тим, що підстав для задоволення позову немає, просить в позові відмовити в повному обсязі в частині усунення перешкод. А в частині позовних вимог, що стосуються межі, то це питання не може бути вирішено позитивно, оскільки по даному питанню вже було винесено рішення суду, яке оскаржено не було.

Представник відділу архітектури та містобудування Лисянської районної державної адміністрації в судовому засіданні пояснив, що ніяких порушень в користуванні відповідачем земельною ділянкою та житловим будинком не вбачає, все відповідає будівельним нормам. Вважає, що в позові необхідно відмовити. Формальні порушення будівельних норм створюють незручності виключно відповідачу, а не позивачу.

Представник Лисянської селищної ради в судовому засіданні пояснила, що згідно висновку незалежної судову-будівельної експертизи встановлено, що ніяких порушень не існує, тому вона вважає, що позивачу необхідно відмовити в позові. Порушень ніяких не вбачає.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Позивач є власником житлового будинку по вул.Жовтня,23 смт.Лисянка, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 08.02.2008 року та договором купівліпродажу житлового будинку від 06.11.2010 року.

Як вбачається з акту прийому-предачі земельної ділянки до договору оренди від 20.02.2013 року орендодавець - Лисянська селищна рада та орендар - ОСОБА_4 склали акт про те, що орендодавець передає, а орендар приймає на умовах оренди земельну ділянку площею 0.0681 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна) по вул..Жовтня,23 смт.Лисянка, Черкаської області. В акті прийому-передачі земельної ділянки жодним чином не вказано про визначення меж земельної ділянки в натурі та встановлення межових знаків.

В даному акті прийому-предачі земельної ділянки не вказано межі земельної ділянки та її межеві знаки. Крім того, позивач як в позовній заяві так і в судовому засіданні не надала суду доказів порушення меж земельної ділянки та її межевих знаків.

Відповідач є власником будинковолодіння з надвірними спорудами по вул.. Жовтня,25 смт.Лисянка, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №36264824 від 15.11.2012 року.

Відповідно до ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Судом встановлено, що сторони є землекористувачами суміжних земельних ділянок в смт.Лисянка Черкаської області по вул.Жовтня. Межі земельних ділянок визначені між землекористувачами через вільну згоду та є такими, що встановились протягом тривалого періоду часу.

Відповідач є власником житлового будинку в смт.Лисянка по вул.Жовтня,25 і її земельна ділянка межує із земельною ділянкою позивача. Після придбання будинку відповідач поставила нову огорожу, яку звела на місці старої огорожі, із врахуванням встановлених раніше меж земельних ділянок.

Як встановлено судом, позивач зверталася до Лисянської селищної ради про встановлення межі між її та сусідньою земельними ділянками. Проведеними контрольно-вимірювальними роботами земельної ділянки по вул.Жовтня,23 в смт.Лисянка Черкаської області встановлено, що дана земельна ділянка відповідає формі, розмірам та фактичному використанню у відповідності до розробленого проекту землеустрою ПП «Звенигора». Межі земельної ділянки проходять по чітко зафіксованих межових знаках (парканах).

Відносно будівельного паспорта на житловий будинок і господарські споруди по вул.Жовтня,23 в смт.Лисянка, в якому приєднаний кадастровий план земельної ділянки і на який посилалася позивач у своїх поясненнях щодо неузгодження його з іншими документами в частині розміру її земельної ділянки, то він виготовлений з порушенням порядку, а саме: відсутні дані щодо кадастрового номеру земельної ділянки а також підписи посадових осіб, що його виготовляли та відсутня печатка землевпорядної організації. З огляду на вказане, суд вважає цей доказ недопустимим і не бере його до уваги.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом було розяснено сторонам процесу їх рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивачем по справі не було надано доказів того, що відповідач знищила межові знаки між земельними ділянками по вул.Жовтня, 23 і вул.Жовтня,25 в смт.Лисянка. Також позивач не надала суду доказів зменшення розміру земельної ділянки, якою вона користується, за рахунок земельної ділянки, якою користується відповідач. Крім того, ні в судовому засіданні, ні в мотивувальній частині своєї позовної заяви позивач не обгрунтовує свої вимиги, щодо зобовязання відповідачів поновити межеві знаки між суміжними земельними ділянками відповідно до актупередачі земельної ділянки. Стосовно вищевказаної вимоги є рішення Лисянського районного суду Черкаської області №2/700/91/15 від 05.03.2015 року, яким позивачу в її позовних вимогах відмовлено і рішення суду не скасоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що вимога позивача щодо зобовязання відповідачів поновити межеві знаки між суміжними земельними ділянками відповідно до акту прийомупередачі земельної ділянки не підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимоги позивача зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні майном, шляхом демонтажу стіни господарської будівлі та переміщення її відповідно до будівельних норм, то ця вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №9/16 від 23.08.2016 року випливає наступне.

Фактичне розміщення житлового будинку з прибудовами літ. «А-І,а,а», що належить ОСОБА_4, розташованого по вул..Жовтня, 23 смт.Лисянка, відповідає вимогам ДНБ 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень».

Фактичне розміщення житлового будинку з прибудовами літ. «А-І,а,а», що належить ОСОБА_5, розташованого по вул..Жовтня,25 в смт.Лисянка, відповідає вимогам ДНБ 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень».

Фактичне розміщення сараю літ «Б» домоволодіння по вул..Жовтня,25 в смт.Лисянка, що належить ОСОБА_5, не відповідає вимогам п.3.25* ДНБ 360-92** «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень» у частині дотримання санітарних норм (розташований від суміжної межі із домоволодіння по вул..Жовтня,23 на відстані меншій, чим 1.0 м).

При цьому слід відмітити, що зазначені відхилення від вимог п.3.25 * ДБН 360-92** у частині дотримання санітарних норм щодо розміщення сараю літ «Б» домоволодіння по вул.. Жовтня,25 в смт.Лисянка впливають насамперед на незручності проведення догляду та здійснення поточного ремонту конструктивних елементів зовнішньої стіни бічного фасаду сараю літ. «Б» саме для його власника.

Фактична відстань від житлового будинку з прибудовами літ «А-І,а,а» по вул..Жовтня,23 в смт.Лисянка, що належить ОСОБА_4, до суміжної межі сусіднього домоволодіння по вул..Жовтня,25 складає не менше 1,0 м, що надає можливість догляду та здійснення поточного ремонту житлового будинку та відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92**«Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень».

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права та інтересу є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд може захистити цивільне право або інтерес обраним особою способом, якщо це не суперечить закону.

Відповідно ч. 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні цивільного права, в тому числі права на захист порушеного права, не повинні допускатися дії, спрямованні на завданні шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З огляду на те, що за весь час судового розгляду позивачкою не було названо жодної перешкоди для користування земельною ділянкою та житловим будинком, а згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що розміщення господарської споруди відповідача не створює якихось перешкод позивачу користуватися її майном, а перш за все створюють перешкоди відповідачу в обслуговуванні даної будинку, суд вважає, що право користування будинковолодінням та земельною ділянкою позивача не порушено, позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Лисянська селищна рада Черкаської області, відділ архітектури та містобудування Лисянської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою та житловим будинком відмовити в повному обсязі.

Сторонам розяснити, що з повним текстом рішення вони зможуть ознайомитись в приміщенні Лисянського районного суду Черкаської області 14 листопада 2016 року.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуюча -