У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 1993 року знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25 квітня 2000 року; від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 1 вересня 2015 року ОСОБА_5 навчається на денному відділенні на контрактній основі в Чорноморському державному університеті ім. Петра Могили, строк закінчення навчання 30 червня 2018 року, що потребує додаткових затрат. Відповідач працює, має постійний заробіток, не має інших утриманців, але в добровільному порядку перестав надавати матеріальну допомогу, а її дохід не дозволяє повною мірою утримувати сина.

Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 1 вересня 2015 року, і до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на ОСОБА_5 на період його навчання у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року змінено в частині розміру стягуваних аліментів.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на ОСОБА_5 на період його навчання у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 вересня 2015 року, і до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 навчається на денному відділенні на контрактній основі в Чорноморському державному університеті ім. Петра Могили, вартість навчальних послуг складає 40 000 грн, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги до досягнення ним двадцяти трьох років.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, апеляційний суд встановивши, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, отримує стабільний заробіток, а ОСОБА_5, крім витрат на навчання, потребує лікування, дійшов висновку про наявність правових підстав для збільшення аліментів з 1/8 до 1/6 частки від заробітку.

Проте повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 3 вересня 1993 року по 25 квітня 2000 року перебували у шлюбі.

У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5

З 1 вересня 2015 року ОСОБА_5 навчається за контрактом на другому курсі денного відділення юридичного факультету Чорноморського державного університету ім. Петра Могили. Вартість навчання складає 40 000 грн.

Згідно акта обстеження здоров'я призовника ОСОБА_5, останній страждає ерозійним гастритом, виразкою цибулин ДПК, потребує лікування.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ст. 200 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено при визначенні розміру аліментів врахування стану здоров'я та матеріального становища дочки (сина), стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інших обставин, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

При визначенні підстав виникнення обов'язку відповідача утримувати сина, розміру аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання, і особи, на користь якої вони мають бути стягнені, судом апеляційної інстанції не враховано наведені роз'яснення Постанови Верховного Суду України та зміст контракту про надання навчальних послуг, стороною якого є ОСОБА_5

Крім того, ухвалюючи рішення, апеляційна інстанція виходила як з обов'язку батька утримувати свого повнолітнього непрацездатного сина (ст. 198 СК України), так і з його обов'язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання (ст. 199 СК України), що є різними самостійними правовими підставами виникнення відповідного обов'язку.

За таких обставин колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого врахувати наведене та перевірити умови, що впливають на розмір аліментів.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.І.Євтушенко О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова