АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3625/16 Справа № 774/10/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В.В. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, Державна міграційна служба Жовтневого районну в Дніпропетровській області про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, Державна міграційна служба Жовтневого районну в Дніпропетровській області про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, Державна міграційна служба Жовтневого району в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2, 1962 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 31 будинку 106 по вулиці Набережна Перемоги в місті Дніпропетровську.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 17 жовтня 2007 року, актовий запис № 496.

ОСОБА_3 є наймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 237 від 25 серпня 1989 року. Спірна квартира є службовою.

Згідно довідки №17 від 16.06.2015 року, яка видана на підставі акту від 16.06.2015 року ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2008 року.

Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Підстав передбачених п.1-7 ст. 71 ЖК УРСР для зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до законодавства може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк.

Також жодних доказів на підтвердження створення несприятливих умов для проживання відповідача в квартири АДРЕСА_1 не надано. Крім того, відповідачем не вживалось дій для реалізації права на проживання в зазначеній квартирі та не сплачувались комунальні послуги, та доказів протилежного до суду не надано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою , оскільки ОСОБА_3 доведено, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі вже близько восьми років без поважних причин та не приймає участі в утриманні даної квартири, а остання не надала суду належних доказів того, що їй чиняться перешкоди в користуванні жилим приміщенням.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у відділі Державної міграційної служби Жовтневого РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що в задоволенні цієї частини позову слід відмовити оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та вирішення якої відноситься до компетенції відділу Державної міграційної служби Жовтневого РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді О.В.Лаченкова

О.П.Варенко

В.Ю. Міхеєва