Справа № 761/7930/16-ц
Провадження № 4-с/761/150/2016
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.,

при секретарі Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, стягувач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 (Боржник у виконавчому провадженні) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, винесені в рамках виконавчого провадження №50146237 (а.с.1-4).

24.03.2016р. через канцелярію суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про збільшення розміру вимог (а.с.28-31), в якій просив визнати неправомірними та скасувати: - постанову головного державного виконавця Григорян Олени Грайровни Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16 лютого 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50146237; - постанову головного державного виконавця Григорян Олени Грайровни Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16 лютого 2016 року про накладення арешту на все майно, що належить боржнику: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 у межах суми звернення стягнення 150957,22 доларів США та 18 738,26 грн.; - постанову головного державного виконавця Григорян Олени Грайровни Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 24 лютого 2016 року про стягнення з боржника за виконавчим провадженням № 50146237 ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 15095,72 доларів США та 1873,82 грн.

Скаргу боржника з урахуванням заяви про збільшення розміру вимог, мотивовано тим, що постановою головного державного виконавця Григорян О.Г. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.02.2016р. відкрито виконавче провадження № 50146237 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4415/11 виданого 07.02.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 150 957,22 доларів США та 16 918,26 грн., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Водночас, постановою державного виконавця від 16.02.2016р. було накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення 150 957,22 доларів США та 18 738,26 грн. Скаржник вважає, що вказані постанови підлягають визнанню судом неправомірними та скасуванню, як такі, що винесені із порушенням встановленого законом порядку. Так, Закон України «Про виконавче провадження» містить правило про річний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, тобто, за законом, у випадку дотримання стягувачем строку пред'явлення виконавчого документу, державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за заявою стягувача, оформленою належним чином та не має права відкривати виконавче провадження, якщо такий строк сплив, а замість того він зобов'язаний відмовити у відкритті виконавчого провадження, чого не було зроблено державним виконавцем. Як вбачається з виконавчого листа № 2-4415/11, виданого 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м.Києва та із постанови старшого державного виконавця Савчука Костянтина Петровича відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції від 08.10.2013р, виконавче провадження вперше за цим виконавчим документом відкривалось поза межами строку на пред'явлення його до виконання, а саме: у зазначеному виконавчому листі кінцевою датою пред'явлення його до виконання є 06.06.2012р., в той час, коли вперше пред'явлений він до виконання стягувачем 07.10.2013р., тобто після спливу строку на таку дію, за відсутності судового рішення про поновлення стягувачу цього строку. Таким чином, державний виконавець на виконання положень Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язана була відмовити у відкритті виконавчого провадження з мотивів спливу ще 07.06.2012р. строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

ПАТ «Укргазбанк» подано суду заперечення на скаргу на дії державного виконавця (а.с.82-85), в яких Банк зазначив, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» строк пред'явлення виконавчого документа до виконання переривається в починає спливати заново зокрема у випаду пред'явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі чи частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Так, виконавчий лист № 24415/11, виданий 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва, було пред'явлено до виконання у встановлені Законом строки ще у 2012 році, а в подальшому після повернення стягувачу виконавчого документа він декілька разів пред'являвся банком до виконання. Вперше постановою від 03.03.2012р. старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві відкрито виконавче провадження №31515690 на виконання вищезазначеного виконавчого листа, проте постановою 21.08.2013р. виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 2, ч. 1 ст. 47 Закону. Вдруге, Банк повторно звернувся до відділу ДВС з заявою від 07.10.2013р., за якою постановою державного виконавця від 08.10.2013р. відкрито виконавче провадження № 40109870. Постановою від 20.11.2014р. на підставі ч. 2 ст. 47 Закону стягувачу було повернуто виконавчий документ. Втретє, Банк звернувся до виконавчої служби у 2015 році та повторно отримав постанову від 14.09.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону. Востаннє Банк звернувся до державної виконавчої служби у 2016 році, державним виконавцем було перевірено строки пред'явлення виконавчого листа та постановою від 16.02.2016р. відкрито виконавче провадження №50146237. З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для задоволення скарги на дії державного виконавця, оскільки останнім правомірно вчинено дії направлені на примусове виконання рішення суду.

Скаржник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, представник скаржника - ОСОБА_3 подав суду заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі (а.с.53).

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, на запит суду надала копії виконавчого провадження № 50146237 (а.с.55-80).

Представник ПАТ «АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі, щодо задоволення скарги заперечив (а.с.81).

Дослідивши скаргу з доданими до неї матеріалами та матеріали виконавчого провадження № 50146237, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено наступне.

07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист від 11.03.2011р. у справі № 2-4415/11 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині боржника ОСОБА_1, дата нарбання рішенням чинності - 06.06.2011р., а строк пред'явлення до виконання - 06.06.2012р. (а.с.57).

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Положеннями ч 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

03.03.2012р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П. за заявою стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31515690 по виконанню виконавчого листа № 2-4415, виданого 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 150 957,22 доларів США та 16 918,26 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120,00 грн. (а.с.87).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчука К.П. від 21.08.2013р. виконавчий лист №2-4415/11, виданий 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», - повернуто стягувачу (а.с.90).

ПАТ «АБ «Укргазбанк» в жовтні 2013 року повторно звернулось до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-4415/11 від 07.02.2012р., згідно якої старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Савчуком К.П. 08.10.2013р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40109870 по примусового виконанню зазначеного виконавчого листа в частині боржника ОСОБА_1 (а.с.95).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчука К.П. від 20.11.2014р. виконавчий лист №2-4415/11, виданий 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», - повернуто стягувачу (а.с.98).

В подальшому у 2015 році ПАТ «АБ «Укргазбанк» втретє звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з заявою про примусове виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 2-4415/11 від 07.02.2012р. (ВП № 47083973), проте постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчука К.П. від 14.09.2015р. виконавчий лист № 2-4415/11, виданий 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», - повернуто стягувачу (а.с.101).

В лютому 2016 року АБ «Укргазбанк» звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2016р. №110/1224/2016 (а.с.56,106-107), згідно якої головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Григорян О.Г. 16.02.2016р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50146237 про примусове виконання виконавчого листа № 2-4415/11, виданого 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва, в частині боржника ОСОБА_1, та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду (а.с.58,108-109)

Цього ж дня - 16.02.2016р., державним виконавцем винесено постанову по арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 150 957,22 доларів США та 18 738,26 грн. (а.с.60).

Постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 24.02.2016р. в зв'язку з невиконанням боржником рішення суду в самостійному порядку в строк для самостійного виконання рішення 23.02.2016р., з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 15 097,72 доларів США та 1873,82 грн. (а.с.62).

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення.

У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виходячи з положень статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання. Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на час видачі виконавчого листа, визначено, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Проте, відповідно ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Таким чином, судом встановлено, що ПАТ «АБ «Укргазбанк» у встановлені виконавчим листом № 2-4415/11, виданого 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва, та Законом України «Про виконавче провадження» строки для пред'явлення виконавчого документа до виконання, тобто до 06.06.2012р. звернулось до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання вказаного виконавчого документа в частині боржника ОСОБА_1 (ВП № 31515690), проте в подальшому зазначений виконавчий лист було повернуто стягувачеві постановою державного виконавця від 21.08.2013р., тобто строк пред'явлення виконавчого документа до виконання перервався та з дня повернення виконавчого листа стягувачеві перебіг строку пред'явлення виконавчого документа до виконання поновився на новий строк, тобто до 21.08.2014р. В подальшому строк на пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-4415/11 виданого 07.02.2012р. переривався пред'явлення його до виконання (ВП № 40109870,47083973), та постановами державного виконавця від 20.11.2014р., від 14.09.2015р. повертався стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, відтак строк пред'явлення виконавчого листа №2-4415/11, виданого 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м.Києва, останній раз поновився з 14.09.2015р., відтак ПАТ «АБ «Укргазбанк» мав право пред'явити виконавчий лист до виконання до 14.09.2016р. включно.

Відмітки про повернення виконавчого листа стягувача з підстав, встановлених вище судом, містяться на зворотній частині виконавчого листа (а.с. 102-103).

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 4 цієї статті Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки, встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні їм докази підтверджують те, що ПАТ «АБ «Укргазбанк» звернувся до відділу державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-4415/11, виданого 07.02.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва, в межах строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, відтак права боржника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні не були порушені з боку державного виконавця, а постанови державного виконавця від 16.02.2014р. про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та від 24.02.2016р. про стягнення виконавчого збору винесені у відповідності та в межах повноважень наданих йому Законом України «Про виконавче провадження».

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду матеріали справи не містять.

Судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги (стаття 388 ЦПК).

Враховуючи наведене вище, на підставі ст. 124 Конституції України, ст. ст. 2, 6, 11, 17, 22, 23, 25, 26,82 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк»,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: