Справа №442/5550/16-ц
Провадження №2/442/1959/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року

Дрогобицький міськрайоний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Гарасимків Л.І.

з участю секретаря Петрів В.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю третьої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_3, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації, в якій просить надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, щов підтвердження заявлених вимог посилається на те, що вона ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем ОСОБА_3. За час шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2003 році вона поїхала на роботу за кордон. З цього часу шлюбні відносини між ними з відповідачем припинені, а в 2004 році на підставі рішення суду шлюб між ними розірвано. Відповідач не цікавиться життям дочки, не приймає участі в її вихованні, аліментів не сплачує. На даний час вона працює офіційно за кордоном та хоче, щоб дитина на канікули приїжджала до неї, щоб вони разом подорожували. Відповідач проти цього також не заперечував, надавав письмову нотаріально завірену згоду на оформлення всіх необхідних документів для виїзд дитини за кордон та безпосередньо на такий виїзд без його супроводу. Проте, на даний час термін дії такої згоди закінчився, місце знаходження відповідача їй не відоме, жодних контактів з ним не підтримує. Відтак, змушена звертатись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги позивача ОСОБА_2 з підстав, які викладені нею в заяві, просить суд задоволити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була вручена своєчасно, а тому суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Третя особа - представник Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що підтримує заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 та просила врахувати права та інтереси неповнолітньої дитини.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, озглянувши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 2015р., ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: фрегезія Кашкаіш, район Кашкаіш, батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Як вбачається із копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 01.09.2007р., шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за №163.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 Закону.

За змістом ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними.

Згідно п.п.3 п.2-2 даних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Як вбачається із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

На підставі наведеного, враховуючи те, що сторони спільно не проживають, батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема не надає матеріальної допомоги своїй доньці, не цікавиться її життям та вихованням, не надає належним чином оформленої згоди на тимчасовий виїзд у супроводі матері малолітньої дитини за кордон для медичного оздоровлення та відпочинку за межами України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому виходячи насамперед з інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного позову.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.155 СК України, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.ст. 2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України»,

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 16.12.1999р., на оформлення всіх пов»язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон та в'їзду до іноземних країн, в тому числі виготовлення віз, проїзного документу для неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супровіду батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до Португалії та інших країн - учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Єгипту та Об»єднаних Арабських Еміратів, у період з 01.10.2016р. по березень 2019р.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Гарасимків Л.І.