Справа № 683/1642/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

з участю: представника позивачки адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

29 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд з означеним позовом, посилаючись на те, що наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської райдержадміністрації №6-п від 13 вересня 2015 року її було прийнято на роботу на посаду керівника гуртка районного центру дитячої творчості на період з 15 вересня 2015 року по 31 травня 2016 року. Наказом №46-П від 31 травня 2016 року її звільнено з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв»язку із закінченням строку трудового договору.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки з 10 по 27 травня 2016 року та з 30 травня по 06 червня 2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Старокостянтинівській ЦРЛ. Окрім того, на той час вона була вагітною, а тому її звільнення є недопустимим.

На підставі цього просить визнати незаконним наказ про її звільнення з посади керівника гуртка районного центру дитячої творчості, поновити її на цій посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечила, посилаючись на те, що позивачка знала, що вона працювала на підставі строкового трудового договору, який закінчувався 31 травня 2016 року, а тому перебування її на лікарняному на момент закінчення строкового трудового договору не було перешкодою для її звільнення. Що стосується посилання позивачки на те, що на момент звільнення вона була вагітною, то про цю обставину вона не повідомляла й будь-якої довідки з медичної установи, яка б підтверджувала її вагітність, на момент звільнення не подавала. А тому, її звільнення було проведено із дотриманням усіх норм чинного трудового законодавства.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі наказу начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області №6-П від 13 вересня 2015 року була прийнята на посаду керівника гуртка районного центру дитячої творчості на період з 15 вересня 2015 року по 31 травня 2016 року.

Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області №46-П від 31 травня 2016 року ОСОБА_3 було звільнено з посади керівника гуртка районного центру дитячої творчості на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв»язку із закінченням строку трудового договору.

На час звільнення ОСОБА_3 була вагітною, що підтверджується листком непрацездатності №066875 від 07 червня 2016 року, проте будь-яка робота їй запропонована не була.

Відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (або до шести років згідно з ч. 6 ст. 179 КЗпП), одиноких матерів за наявності дитини віком до 14 років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок провадиться також у випадках їхнього звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більш як три місяці з дня закінчення строкового трудового договору.

Вищезазначена норма надає гарантію щодо обмежень на звільнення для вагітних жінок.

Звільнення жінок, зазначених у ч.3 ст.184 КЗпП, у зв'язку із закінченням строку трудового договору має певні особливості. Таке звільнення можливе, проте власник зобов'язаний працевлаштувати жінку на цьому самому або іншому підприємстві відповідно до її спеціальності. Розрив у часі між звільненням і працевлаштуванням у цьому випадку не допускається.

Оскільки звільнення ОСОБА_3 було проведено без дотримання вимог ч.3 ст.184 КЗпП України, тому її слід поновити на посаді керівника гуртка районного центру дитячої творчості з 31 травня 2016 року, при цьому наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області №46-п від 31 травня 2016 року про її звільнення слід визнати незаконним та скасувати.

Оскільки ч.3 ст.184 КЗпП України передбачає, що з дня закінчення строкового трудового договору на період працевлаштування за жінкою зберігається середня заробітна плата, але не більше ніж на три місяці, на користь ОСОБА_3 слід стягнути лише заробітну плату за три місяці в сумі 2615,84 грн., прийнявши до розрахунку її заробітну плату за повні два місяці перед звільненням (березень 2016 р. 892,22 грн. та квітень 2016 р. -851,67 грн.).

Доводи представника відповідача про те, що відповідач не знав про стан вагітності позивачки на час звільнення, тому не повинен був її працевлаштовувати, є безпідставними. Звільнення останньої проводилося під час її перебування на лікарняному і вона позбавлена була можливості повідомити відповідача про свій стан, що сторонами не заперечується.

При розподілі судових витрат суд виходить із положень ч.3 ст.88 ЦПК України, згідно яких якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки при зверненні до суду ОСОБА_3 звільнялась від сплати судового збору, а позов задоволено частково, тому з відповідача на користь держави слід стягнути 1653,6 грн. судового збору (551,20 грн. за вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення + 551,20 грн. за вимоги про поновлення на роботі + 551,20 грн. за вимоги про стягнення заробітної плати).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області №46-п від 31 травня 2016 року про звільнення ОСОБА_3 визнати незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_3 на посаді керівника гуртка районного центру дитячої творчості з 31 травня 2016 року.

Стягнути з відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області на користь ОСОБА_3 2615,84 грн. заробітної плати без урахування прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Стягнути з відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області на користь держави 1653,6 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді керівника гуртка районного центру дитячої творчості і стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Суддя