УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Ткачука О.С., Колодійчука В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр» (далі - КП «Єдиний розрахунковий центр») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у сумі 2 024 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, отримує житлово-комунальні послуги, які надає позивач, проте відмовляється здійснювати їх оплату, у зв'язку з чим просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Єдиний розрахунковий центр» 2 024 грн заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та закрити провадження у справі.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для всіх судів України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), врахувавши правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України № 6-59цс13, дійшов правильного висновку про те, що між сторонами виникли фактичні договірні відносини з приводу надання та споживання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, ОСОБА_4 належним чином своїх зобов'язань по оплаті наданих позивачем послуг не виконала, допустила заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Таким чином, при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.С. Ткачук
В.М. Колодійчук