Справа № 567/244/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю: представників позивачів -ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися з позовом в Острозький районний суд та просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме - що ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10, так як у свідоцтві про народження ОСОБА_10 по батькові його зазначено як "ОСОБА_10" замість вірного - "ОСОБА_10". Вказують, що встановити даний факт іншим шляхом крім судового вони не мають змоги, що перешкоджає реалізації їх права на спадшину.

При цьому просять визнати за ними, як спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_10, право приватної власності на садибний житловий будинок що знаходиться в АДРЕСА_1, в рівних долях (по 1/2 частці для кожного), мотивуючи свою заяву тим, що їх нині померлий дід ОСОБА_9 свого часу не виготовив правовстановлюючі документи на нього, а тому нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька ОСОБА_10 (котрий є спадкоємцем свого батька ОСОБА_9).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та представники позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 всудовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Погодився, що до задоволення підлягає позовна заява в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - що нині померлий ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10 При цьому зазначив, що ОСОБА_10 та він є рідними братами, а їх батьком був ОСОБА_11

Водночас, не визнав позовні вимоги в частині визнання за позивачами, як спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_10, право приватної власності на садибний житловий будинок що знаходиться в АДРЕСА_1, в рівних долях (по 1/2 частці для кожного), мотивуючи тим, що свого часу ОСОБА_10 в 1991 році вибув з колгоспного двору, на частку в котрому претендує, повернувся проживати назад уже після смерті спадкодавців, так як на той час працював на різних посадах поза межами Острозького району (на підтвердження чого суду було надано трудову книжку на ім'я ОСОБА_10.). За таких обставин рахує, що ОСОБА_10 втратив право на частку в бувшому колгоспному дворі в зв"язку з пропуском строків позовної давності, а спадщину після смерті своїх батьків не прийняв, так як із заявою в нотаріальну контору не звертався.

Представник відповідача Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненеської області в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву з проханням справу розглядати в його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі та їх представників, свідків, рахує що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Рішенням Острозького районного суду від 15 жовтня 2015 року встановлено факт родинних відносин ОСОБА_9, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_6 з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зокрема встановлено, що ОСОБА_9 був рідним батьком ОСОБА_3.

Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, вищевказаним рішенням суду зокрема було встановлено, що свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Вказує, що її брат народився в 1936 рці в с.Волосківці Острозького району, де він весь час і проживав та в родині його звали не ОСОБА_9, а ОСОБА_9. Пояснила, що в її брата було троє дітей: ОСОБА_10, ОСОБА_12, які на даний час померли та ОСОБА_12, заявник по справі. Зазначила, що її брат був одружений з ОСОБА_14, яка на даний час також померла.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є тіткою заявника та, відповідно, рідною сестрою померлого ОСОБА_13 Вказує, що в її брата була дружина Мотря та троє дітей: ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_12. Дружина, сини ОСОБА_10 та ОСОБА_12 померли, а ОСОБА_12 - це заявник по справі. Пояснила, що її брата всі називали ОСОБА_9 та він на даний час помер. Іншою їх сестрою є ОСОБА_12

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Волосківці Острозького району Рівненської області.

З посвідчення тракториста-машиніста першого класу, талону попереджень, довідки, посвідчень до ювілейних медалей, військового квитка вбачається, що зазначені документи видавалися на ім'я ОСОБА_18

Відповідно до трудової книжки на ім'я ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що він працював трактористом у підприємствах та колгоспах Острозького району.

Згідно довідки Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_13 на день смерті проживав та був зареєстрований в с.Волосківці Острозького району Рівненської області.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Острозької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували родинний зв'язок заявника з спадкодавцем. Надане свідоцтво про народження не може слугувати підтвердженням родинних зв'язків, оскільки в ньому батьком заявника зазначений ОСОБА_18, а згідно свідоцтва про смерть - спадкодавець ОСОБА_9

З виписки з погосподарської книги № 1 с. Волосківці Острозького району (особовий рахунок НОМЕР_2) вбачається, що ОСОБА_18 разом з родиною станом на 1963-1965 роки проживав в зазначеному населеному пункті та до складу його сім'ї входили дружина ОСОБА_14, а також сини ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, 1963 року народження.

Подані докази повністю узгоджуються з заявою ОСОБА_3, його поясненнями в судовому засіданні, поясненнями свідків і є такими, що дозволяють встановити той факт, що ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 був батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, поскільки ОСОБА_3 та нині уже покійний ОСОБА_10 були рідними братами, а тому відповідно мали одного і того ж батька, нині покійного ОСОБА_9.

Що стосується позовних вимог позивачів про визнання права власності на садибний житловий будинок, що знаходиться в с. Волосківці по вул. Будьонного №37 Острозького району Рівненської області, в рівних долях (по ? частині кожному), то суд задовільняючи частково цю позовну вимогу виходить з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до погосподарської книги № 1-186 за 1991- 1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_3 садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_18 та станом на початок 1991 року значився як колгоспний двір, так як голова двору ОСОБА_18 на той час працював у колгоспі трактористом. Дані обставини підтверджуються випискою з погосподарської книги № 1-186 оригінали котрої були оглянуті в судовому засіданні та до матеріалів справи долучено її ксерокопію.

При огляді оригіналу вищевказаної погосподарської книги було встановлено, що станом на початок 1991 року в господарстві були зареєстровані та проживали крім ОСОБА_18- його дружина ОСОБА_14 та син ОСОБА_19

ОСОБА_19 вибув в м. Рівне 27.09.1991 року.

Цей факт підтверджується як записом в погосподарській книзі, так і ксерокопією трудової книжки на ім'я ОСОБА_10

Крім того представник позивачів ОСОБА_2, будучи допитаною в якості свідка по справі, показала, що дійсно після одруження з ОСОБА_10, той вибув з господарства за місцем проживання батьків та був зареєстрований у її квартирі в м.Рівне, так як на той час там проживав та мав роботу на підприємстві.

Однак, з часом стосунки в сім'ї погіршувалися, сім'я розпалася та ОСОБА_10 в 2000 році був знятий з реєстрації з її квартири, так як на той час повернувся до батьків, де проживав АДРЕСА_1

Точно вказати дату коли її чоловік переїхав до батьків у село не може, однак стверджує, що це було до смерті батька.

Даний факт також підтвердився при огляді погосподарської книги № 1 особовий рахунок НОМЕР_4 за 1996-2000 роки, із котрої вбачається що в господарстві ОСОБА_18 проживали його дружина ОСОБА_14 та син ОСОБА_19 Однак дата прописки ОСОБА_10 в господарстві батьків не значиться.

ОСОБА_18 помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Із огляду погосподарської книги Мощаницької сільської ради с. Волосківці за № 1-92 за 2001-2005 роки, встановлено що в господарстві особовий рахунок НОМЕР_5 проживають ОСОБА_14 та ОСОБА_10.

ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

Згідно з п. 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомзему Союзу Радянських Соціалістичних Республік від 25 травня 1990 року № 69, у рядку «суспільна група господарства» записується станом на 1 січня відповідного року одна з наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство особи, зайнятої індивідуальною трудовою діяльністю; селянське господарство; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася в залежності від зайняття голови господарства (сім'ї).

Поняття суспільної групи господарства було припинено 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки № 885-XII було введено в дію Закон України «Про власність».

До правовідносин, які виникли до набрання чинності Законом України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору та майно господарств інших суспільних груп, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність відповідного господарства, а саме: право власності на майно, яке належало двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до статті 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Право власності на вказаний садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями зареєстровано не було, що підтверджується повідомленням КП «РОБТІ» № 6077 від 15.09.2015 року та відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний садибний житловий будинок.

Відповідно до рішення сесії Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області № 35 від 18 травня 1994 року, для ОСОБА_9 в с. Волосківці Острозького району Рівненської області, було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,50 га, що підтверджується витягом з вищевказаного рішення долученого до матеріалів справи.

На даний час земельна ділянка, на якій розташований садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, за цивільно-правовими угодами не відчужувалася.

Таким чином, з вищезазначеного встановлено, що в господарстві котре відносилося до колгоспного двору та знаходилося за адресою АДРЕСА_1 станом на 1991 рік проживали та були членами цього колгоспного двору: голова колгоспного двору - ОСОБА_18 та члени колгоспного двору - його дружина ОСОБА_14 та син ОСОБА_19 Всі вони на той час мали рівні частки в майні бувшого колгоспного двору по 1/3 частині кожен.

Однак в 1991 році ОСОБА_19, одружившись, вибув за новим місцем проживання його сім'ї в м. Рівне, де проживав до початку 2000 року.

Вибувши із колгоспного двору, він в установлений законом трирічний термін, до суду про виділ його частки з майна бувшого колгоспного двору не звертався, а тому до кінця 1994 року втратив право на частку в майні бувшого колгоспного двору що знаходиться АДРЕСА_1.

Таким чином, оскільки станом на 2000 рік (до моменту повернення в господарство ОСОБА_10.) в садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що відносився до типу колгоспного двору та що розташований за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані : ОСОБА_18 та його дружина ОСОБА_14, а тому з врахуванням вищевказаного їхні частки як членів бувшого колгоспного двору у даному садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями є рівними та становлять по 1/2 частці від цілого садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за кожним.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Волосківці Острозького району Рівненської області.

Відповідно до відмітки в паспорті про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_10 станом на 4 лютого 2000 року уже проживав та був прописаний в господарстві своїх батьків АДРЕСА_1.

Таким чином, на день смерті та після смерті ОСОБА_9, котрому належала ? частка в майні бувшого колгоспного двору проживали та були прописані його дружина ОСОБА_14 та син ОСОБА_10, а тому вони рахуються такими, що прийняли спадкове майно.

Разом з тим відповідно до довідки Острозької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом.

Таким чином, спадкоємці за законом ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_3 прийняли у спадщину ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Їх доля буде складати 1/2 :3 = 1/6 частина кожному.

15 серпня 2001 року померла ОСОБА_14, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть долученим до матеріалів справи.

На день смерті ОСОБА_14 разом з нею однією сім'єю проживав та був прописаним - син ОСОБА_10, а тому він рахується таким, що прийняв спадщину.

ОСОБА_3 звернувся в Острозьку нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та відповідно до складеного заповіту, отримав свідоцтва про право на спадщину по заповіту після смерті ОСОБА_14 на належний для неї земельний та майновий пай.

Проте для ОСОБА_14 крім земельного та майнового паю на той час належало ? частка будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та 1/3 частка цього ж будинку як особі що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, однак юридично свої права не оформила. Заповіту на це майно не посвідчувалося.

Таким чином після її смерті відкрилася спадщина на 1/2+1/3 частки = 2/3 частки в будинку, що в АДРЕСА_1.

Так як обидва брати є спадкоємцями за законом, після смерті мами - ОСОБА_14 в рівних долях, то вона мали право спадкувати по (2/3 : 2) = 1/3 частці кожному.

Враховуючи що ОСОБА_3 та ОСОБА_10 спадкували по 1/6 частці після смерті батька та по 1/3 частці після смерті мами то їх частки в спірному житловому будинку будуть становити ( 1/3 + 1/6) =1/2 частка кожному.

Таким чином, вони фактично вступили в управління спадковим майном, однак юридично своїх прав не оформили.

08.02.2015 року помер ОСОБА_10 (актовий запис № 8 від 10 лютого 2015 року).

ОСОБА_10 був батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження позивачів та копією свідоцтва про одруження ОСОБА_5.

На день смерті ОСОБА_10 проживав в АДРЕСА_1

У встановлений законом термін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися в Острозьку державну нотаріальну контору та подали заяви про прийняття спадщини, за результатом розгляду котрих було заведено спадкову справу №117/2015.

Згідно довідки Острозької районної державної нотаріальної контори спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_10 є ОСОБА_6 (син спадкодавця) та ОСОБА_5 (дочка спадкодавця). Заповітів від імені спадкодавця - не посвідчувалося. Відомості про інших спадкоємців в Острозькій РДНК відсутні.

Як було встановлено вище, на день своєї смерті ОСОБА_10 прийняв та фактично вступив в управління ? часткою спадкового майна - житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1

Відповідно, його діти, що є спадкоємцями за законом після його смерті та позивачами по даній справі мають право на спадкування по (1/2 :2 )= ? частці кожному.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Після звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до державного нотаріуса Острозької районної державної нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 - у такій видачі їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 631/02-31 від 11.08.2015 року, № 632/02-31 від 11.08.2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Так як жоден із спадкодавців, за котрими вказаний садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями рахувався відповідно до погосподарського обліку, не виготовив на це майно правовстановлюючих документів до своєї смерті, а тому зареєструвати право власності на частину вказаного садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями на ім'я позивачів є об'єктивно неможливим, а відтак і не можна отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно, що порушує передбачені законом права та інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як спадкоємців, то суд рахує за можливе задовольнити їх позовні вимоги в розмірі встановленому судом по ? частці кожному.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 123 126 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст. 15, 16, 25, 328, 346, 381, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1245, 1258, 1261, 1266, 1267, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст.15, 30, 62, 75, 209, 212-215, Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що померлий ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10.

Визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_10, право приватної власності на 1/2 частку садибного житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, в рівних долях (по 1/4 частці для кожного).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуПоліщук Т.М.