Справа №442/7889/15-ц
Провадження №2/442/290/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Івасівка А.П.

при секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на лікування дочки ОСОБА_3, 18.07.2012 року в розмірі 1245,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 з 2009 року. Їхній шлюб був розірваний у судовому порядку на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 27.11.2014 року. В шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3. Дочка зареєстрована і проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо. Вихованням дитини не займається. Утримувати дитину не допомагає. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3, часто хворіє перебуває стаціонарно на лікуванні у дитячій лікарні. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3, з 20.11.2015 року по 30.11.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Дрогобицькій міській лікарні з діагнозом лівобічна пневмонія, стоматит. На лікування, на підставі рекомендацій лікаря, нею було придбано ліків на загальну суму 2491,75 грн.. Відповідач знає про те, що до дочка перебувала на лікуванні у лікарні, однак відмовився взяти на себе частину витрат, повязаних з лікуванням. Відповідно до вимог Сімейного кодексу батько зобовязаний брати участь у додаткових витрат і повинен сплатити половину витраченої суми на лікування, а саме 1245,87 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти позову заперечив з підстав, викладених в письмовому заперечені на позов. Зокрема наголосив, що відповідач ніколи не усувався від виховання доньки. В жовтні 2015 року після поїздки в Єгипет донька ОСОБА_2 захворіла і її прийняли стаціонарно на лікування у дитячу лікарню, про що йому повідомила позивачка і попрохала надати їй певні кошти на лікування доньки. Незважаючи, що таких коштів у нього не було він взяв в займи у знайомих 900 грн. та 20.11.2015 року передав 500 грн. позивачці, а 21.11.2015 року придбав ліки на суму 280,68 грн., які разом з чеком передав позивачці. Так, до позовної заяви, позивачкою долучено частину його чеків. Крім цього, серед таких доданих чеків, є частина чеків, за якими придбано продукти, випивку, товар, який не відноситься до ліків. Разом з тим, на сьогоднішній день відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, перебуває на обліку в Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості і наданий час не отримує допомогу по безробіттю, не є фізичною особою підприємцем. У нього на утриманні також перебуває непрацездатна мати похилого віку.

Більше того, ОСОБА_2 за час перебування даної справи на розгляді в суді 27.01.2016 року шляхом електронних переказів перерахував ОСОБА_2 1300 грн. та 04.01.2016 року 500 грн. як допомогу для дитини.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено при розгляді справи, сторони по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі по 27.11.2014 року ( рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2014 року №442/6567/14-ц), від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Дрогобицької міської дитячої поліклініки, ОСОБА_3 перебувала на лікуванні з 20.11.2015 року по 30.11.2015 року з діагнозом позапитальна лівобічна вогнецева пневмонія.

Рецепту лікаря для необхідних придбання необхідних ліків позивачкою суду не надано.

Відповідач на даний час офіційно не працює, доходу не має, перебуває на обліку як безробітний в Дрогобицькому МРЦЗ з 16.12.2015 року ( довідка від 23.12.2015 року), не являється фізичною особою підприємцем; має на утриманні непрацездатну матір пенсійного віку, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка хворіє гіпертонічною хворобою ІІ ступеня, ризик помітний, дифузійний кардіосклероз. СНІ І А ст. Хронічна анемія не уточненого ґенезу. Подагра. Початкова катаракта, гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей (медичний паспорт).

На даний час дитина ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері, доказів про свій матеріальний стан суду не подала. Згідно з витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 11.12.2015 р. ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність як підприємець та перебуває на обліку в органах доходів та зборів. Станом на 31.12.2015 року податкового боргу не має.

21.01.2016 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2016 року у справі №244/7740/15-ц, вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 -18.07.2012 року, у розмірі 750 грн. щомісячно. Починаючи з 30.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст.185 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09).

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

На підтвердження розміру фактично понесених позивачкою додаткових витрат, повязаних з придбання ліків, нею були надані розрахункові чеки без рецепту лікаря, відповідно до яких понесене витрат на загальну суму 2491,75 грн. Серед яких є товари, які не відносяться до ліків, а також продукти харчування і слід відносити до загальних та таких, що вбачаються при отримання аліментів на утримання дитини, тобто вони не є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, в розумінні ст. 185 СК України.

Більше того, позивачка, її представник не надали спростування тому, що її довірителька в період лікування доньки отримала від відповідача кошти та ліки на лікування доньки, не надали, не заперечили.

Разом з тим, суд приймає до уваги подану представником відповідача квитанцію УДППЗ «Укрпошта» ВПЗ Дрогобич від 04.01.2016 року про електронний переказ коштів ОСОБА_3 в розмірі 500 грн. як добровільно допомогу для врегулювання спору. Однак не приймає до уваги квитанцію УДППЗ «Укрпошта» ВПЗ Дрогобич від 27.01.2016 року на суму 1300 грн., оскільки призначення переказу вказано як аліменти, що не відноситься до добровільної допомоги чи плати додаткових витрат на утримання дитини.

Тому, враховуючи встановлені судом обставини, а саме той факт, що дитина пройшла лікування, кошти на лікування були надані відповідачем, суд визначає додаткові витрати на дитину, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі фактично понесених не є документально обґрунтованих витрат в сумі 1245,87 грн. без обґрунтування належними та допустимими доказами цих додаткових витрат, їх розміру та тривалості, а саме: чи ці витрати пов'язані з витратами на ліки та лікування (які саме ліки та лікування необхідні та протягом якого часу, їх вартість тощо), чи ці витрати пов'язані з додатковим харчуванням дитини (докази про необхідність такого харчування, його тривалість і раціон тощо), яку просить стягнути позивач за рецептом лікаря без врахування наданої позивачем допомоги, а також врахування самого матеріального становища позивача, яке вище наведено судом.

Відтак, у суду не має правових підстав для задоволення цієї позовної вимоги, а тому у її задоволенні слід відмовити за недоведеністю, що не перешкоджає повторному зверненню до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину - за умови підтвердження цієї позовної вимоги належними та допустимими доказами, адже судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2, понесених додаткових витрат на лікування дочки ОСОБА_3, 18.07.2012 року, в розмірі 1245,87 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні при розгляді справи, але брали участь в такому, з дня отримання рішення.

Суддя А.П. Івасівка

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.02.2016 року.