Справа № 369/8196/16-ц
Провадження № 2/369/3666/16
09.12.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Завойській В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 06 травня 2016 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики на суму 17 750 грн., на підтвердження чого ОСОБА_2 власноручно склав розписку від 06 травня 2016 року.
Відповідно до умов вказаного договору позики ОСОБА_2 зобовязався повернути кошти в строк до 15 липня 2016 року.
В добровільному порядку ОСОБА_2 відмовляється від виконання взятих на себе зобовязань, отримані в борг кошти не повертає.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 17 750 грн., нараховані відсотки за кожен день прострочення в розмірі 4 349 грн., три відсотки річних в розмірі 71 грн..
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки позивач в поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Судом встановлено, що 06 травня 2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав у борг 17 750 грн., та зобовязався їх повернути до 15 липня 2016 року.
Згідно умов договору позики ОСОБА_2 зобовязався після кінцевої дати повернення коштів сплачувати 0,5 % за кожний день прострочення.
На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 видав письмову розписку від 06 травня 2016 року.
Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).Тому, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями.
Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою.
Станом на вересень 2016 року відповідач ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 17 750 грн. не повернув позивачу ОСОБА_2.
У зв'язку з простроченням виконання зобовязання за договором позики відповідачу були нараховані відсотки у розмірі 4 349 грн. за 49 днів прострочення, а також 3 % річних у розмірі 71 грн..
Враховуючи викладене, у звязку з неналежним виконанням взятих на себе обовязків по поверненню коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 22 170 грн..
Понесені витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 526, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06 травня 2016 року борг в розмірі 17 750 грн., нараховані відсотки в розмірі 4 349 грн., 3 % річних в розмірі 71 грн., а також судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.