Справа № 426/6951/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

29 грудня 2016 року Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого - судді Попової О.М., при секретарі Крикуновій Т.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» (ідентифікаційний код: 14360920. Місце знаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд.9/2 заборгованість у розмірі 21266,15 доларів США за кредитним договором № 6079-001/08Р від 14.01.2008 року, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 6906, 26 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві вказав, що просить розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, відомості про їх належне повідомлення наявні в матеріалах справи, не повідомили суд про причини своєї неявки у судове засідання.

Враховуючи, що від відповідачів не надійшло повідомлення про причини неявки, від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, приходить до наступного, як встановлено в судовому засіданні між сторонами було укладено кредитний договір № 6079-001/08Р від 14.01.2008 року, відповідно до якого відповідачу-1 було надано кредит у розмірі 12250,00 доларів США зі сплатою 11,99 % (а.с. 12-19).

Умовами Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 1460,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця.

Відсотки за користування кредитом відповідно до п.4.5 Кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в пункті 1.2 Кредитного договору.

Проте, станом на 18 червня 2015 року відповідачем -1 неналежним чином виконуються зобовязання за Кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 21266,15 доларів США, у тому числі: заборгованість за кредитом: 8714,51 доларів США; заборгованість за процентами: 4367,55 доларів США; неустойка (пеня) за кредитом: 5675,29 доларів США; неустойка (пеня) за процентами: 2508,80 доларів США.

Пунктом 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в пункті 1.2 Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобовязання відповідачем-1 як позичальником, 14 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 (далі-Відповідач-2) було укладено договір поруки № 6079-001/08Р (а.с. 23-24).

Пунктом 1.1. вказаного договору передбачено, що за його умовами поручитель (відповідач-2) зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором (позивачем) за виконання в повному обсязі зобовязань позичальником (відповідачем-1) за Кредитним договором.

Відповідно до положень статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. За ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У акціонерного комерційного банку «Правекс Банк» була наявна банківська ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується банківською ліцензією № 7 від 03.12.2001 р.; дозволом № 7-1 від 03.12.2001 р.; додатком до дозволу № 7-1 від 03.12.2001 р. (а.с. 25-28). Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі, банк має ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, відповідачі тривалий час не виконували зобовязання по договору, за ними утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена,а тому заборгованість за кредитним договором підлягає сплаті в іноземній валюті.

Також на підставі вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 6906, 26 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-214, 224-233 ЦПК України, ст.ст. 526, 543,554, 610, 1048,1049,1054 ЦК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» (ідентифікаційний код: 14360920. Місце знаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/2 заборгованість у розмірі 21266,15 доларів США за кредитним договором № 6079-001/08Р від 14.01.2008 року, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 6906, 26 грн.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше пяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 03 січня 2017 року.

Суддя О.М. Попова