Справа № 163/83/16-ц
Провадження № 2/163/57/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що 25.12.1999 року померла його мати ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт на його користь. До складу спадщини ОСОБА_4 увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Мічуріна, 52, в с.Запілля Любомльського району Волинської області. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є її діти сторони по справі. Відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від спадщини відмовились, про що засвідчили у відповідних заявах, а позивач її прийняв у порядку, передбаченому ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), однак своїх спадкових прав в нотаріальному порядку оформити не може, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. З викладених підстав, позивач звернувся в суд за захистом свого права та просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яке знаходиться по вул.Мічуріна, 52, в селі Запілля Любомльського району.

В судове засідання сторони не зявились.

Позивач одночасно в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник позивача в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, одночасно вказавши, що позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить їх задовольнити.

Належним чином повідомлені відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, однак на адресу суду надіслали заяви, у яких, кожна зокрема, просила розгляд справи проводити у їх відсутності, зазначивши, що позов визнає.

За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №066401, виданого Запільською сільською радою Любомльського району Волинської області 26.12.1999 року, встановлено, що 25 грудня 1999 року в селі Запілля Любомльського району Волинської області померла ОСОБА_4 (а.с.3).

Копією довідки Запільської сільської ради Любомльського району від 05.05.2015 року №169 стверджено, що, згідно запису в погосподарській книзі по с.Запілля, житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться по вул.Мічуріна, 52, належали ОСОБА_4, після смерті якої увійшли до складу спадщини. Крім цього, до складу спадкової маси останньої також увійшли: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га., земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га. та грошові вклади, які знаходяться на збереженні у Любомльському відділенні «Ощадбанку» на рахунку №19305 (а.с.5).

Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

З копії заповіту, посвідченого 22.08.1992 року секретарем Запільської сільської ради Любомльського району Волинської області ОСОБА_5, встановлено, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті усе приналежне їй майно заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.4).

Довідкою Запільської сільської ради Любомльського району від 05.05.2015 року №169 стверджено, що зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.5).

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем за заповітом, як матірю та сином, доводиться копією свідоцтва про народження позивача серії І-ЕГ №209825, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 18.11.2014 року (а.с.35).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Факт прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_4 у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) стверджується вищевказаною довідкою, виданою Запільською сільською радою Любомльського району від 05.05.2015 року №169, з якої слідує, що після смерті ОСОБА_4 в управління та володіння спадковим майном вступив син останньої ОСОБА_1, який фактично проживав з померлою на день її смерті (а.с.5).

Із засвідченої приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу 12.05.2015 року заяви відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що останні відмовились від спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 (а.с.6).

Досліджена копія матеріалів спадкової справи №70/2015 до майна померлої 25.12.1999 року ОСОБА_4 свідчить про те, що інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно після її смерті, в тому числі на обовязкову частку, згідно положень ст.535 ЦК України (в редакції 1963 року), немає. Цими ж матеріалами спадкової справи стверджено ту обставину, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому порядку не приймали (а.с.32-40).

Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.

Повідомленням приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6 від 01.12.2015 року за вих. №261/02-14 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Запілля, вул.Мічуріна, 52, Любомльського району Волинської області, після смерті ОСОБА_4, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього нерухомого майна спадкодавцю (а.с.7).

Приналежність спадкодавцю ОСОБА_4 зазначеного нерухомого майна доводиться вищевказаною довідкою Запільської сільської ради Любомльського району від 05.05.2015 року №169 (а.с.5).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10.02.2016 року за №52921660, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Запілля, вул.Мічуріна, 52, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, огорожі, воріт, які знаходяться в с.Запілля по вул.Мічуріна, 52, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем ОСОБА_1 (а.с.11-16).

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову, суд вважає доведеними.

Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Мічуріна, 52, в с.Запілля Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4

Керуючись ст. 15, ч.1 ст.174, ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 328 ЦК України, ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 25 грудня 1999 року, на нерухоме майно, що знаходиться по вул.Мічуріна, 52, в селі Запілля Любомльського району Волинської області, і відповідно до технічного паспорта, виданого Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 30.06.2015 року, складається з житлового будинку А-1, огорожі 1 та воріт - 2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук