Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 серпня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області 29 серпня 2016 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 2000 грн пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором та 551,20 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що предметом розгляду Костопільського районного суду Рівненської області 06 квітня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 була заборгованість останньої за кредитним договором № ROT0GK від 07.11.2007 року станом на 27.02.2015 року, а предметом цього позову є заборгованість, яка виникла за період з 28.02.2015 року по 29.09.2015 року.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та укладеного кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 564/2520/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/1994/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_5 Таким чином нараховані банком і заявлені до стягнення відсотки за період з 28.02.2015 року по 29.09.2015 року підлягають до стягнення з відповідачки у повному обсязі.

Неправомірною є відмова суду у стягненні комісійної винагороди.

Як погоджено у п. 7.1 укладеного між сторонами договору винагорода за надання фінансового інструменту становить 0,20 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати.

Погоджується, що за наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, може бути зменшений за рішенням суду.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07 листопада 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ROT0GK, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 20000 дол. США на наступні цілі придбання нерухомості, а також у розмірі 5500 дол. США на сплату страхових платежів, зі спалою 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом кінцевим терміном повернення 08 листопада 2027 року (а.с. 11).

Згідно п. 3 додаткової угоди до кредитного договору № ROT0GK від 30 травня 2012 року банк надав позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 07.11.2007 року до 08.11.2027 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 20000 дол. США на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 5500 дол. США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,06% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. кредитного договору (а.с. 14).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 22131,17 дол. США, яка виникла у звязку із неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобовязань за договором (а.с. 42).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Проте, вищезазначені положення чинного законодавства місцевим судом залишено поза увагою.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № ROT0GK від 07.11.2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" просить про стягнення заборгованості по відсотках, комісії та пені за період з 28.02.2015 року по 29.09.2015 року, тобто після ухвалення рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року.

Висновок місцевого суду про те, що кредитним договором не передбачено сплату комісії за користування кредитом не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п. 2.4. Постанови Правління Національного Банку України "Про затвердження Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України" комісійні доходи і витрати (далі - комісії) - операційні доходи і витрати за наданими (отриманими) послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи є фіксованою.

Пунктом 7.1. укладеного між сторонами кредитного договору № ROT0GK від 07.11.2007 року встановлено зобовязання позичальника сплачувати щомісячно винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту (а.с. 14).

Таким чином ОСОБА_3 зобовязана сплатити на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість, яка виникла у звязку із неналежним виконанням нею кредитного зобовязання, розмір якої, станом на 29.09.2015 року становить 1456,3 дол США, що за курсом встановленим НБУ на 10 листопада 2016 року становить 37223,02 грн. та складається із: 1176,30 дол. США заборгованість за процентами та 280 дол. США заборгованість за комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги та пояснення представника ПАТ КБ "ПриватБанк", наданих ним в суді апеляційної інстанції, ПАТ КБ "ПриватБанк" погоджується із рішенням місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_3 пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором у розмірі 2000 грн., тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ціна позовних вимог, що заявлялись позивачем становить 116986,47 грн, що складає 100 % позовних вимог. Розмір задоволених вимог становить 37223,02 грн, що складає 31,82 % таких позовних вимог.

Отже, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1279 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Ураховуючи те, що судом неповно зясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за процентами та комісією підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення таких позовних вимог.

На підставі ст.ст. 525, 526, 599, 611, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за процентами та комісією за користування кредитом скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 1456,3 дол. США, яка складається з:

1176,30 дол. США заборгованість за процентами;

280 дол. США заборгованість по комісії.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 1279 грн у відшкодування понесених ним витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

ОСОБА_6 ОСОБА_5

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2