справа № 156/5/16-ц
Номер провадження: 2/156/55/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Нєвєрова І.М. за участю секретаря Киці Л.Ф .

позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іваничі справу за позовом ОСОБА_1 до Милятинської сільської ради Іваничівського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, розташований в с. Милятин Іваничівського району, земельну ділянку площею 0,98 га для ведення особистого селянського господарства, земельну частку (пай) розміром 1,59 га в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 посилаючись на те, що його мати померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року і все своє майно заповіла брату позивача ОСОБА_4 Останній відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, як по заповіту так і по закону звернувшись з відповідною заявою до Милятинської сільської ради. ІНФОРМАЦІЯ_4 року його брат ОСОБА_4 помер і позивач залишився єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері. Спадщину після смерті матері він прийняв так як на момент смерті проживав без реєстрації разом зі спадкодавцем в період з травня по жовтень 2010 року, що підтверджується довідкою виданою Милятинською сільською радою. Однак державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю з вищенаведених підстав.

Представник позивача - Милятинської сільської ради в судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 яка проживала в АДРЕСА_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а. с. 6). 05.08.2009 року ОСОБА_3 оформила заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла своєму сину ОСОБА_4 ( а. с. 10)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина відповідно до ст. 1220 ЦК України. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування здійснюється за законом. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї ( ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України)

На підставі ч.1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1270 ЦК)

Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким , що не прийняв її. (ч. 1 ст. 1272 ЦК)

На підставі ч. 1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК.

Спадкодавець ОСОБА_3 до смерті проживала і була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 В цьому ж будинку був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_4 на користь якого і був складений заповіт. Аналізуючи вищевикладені норми закону суд приходить до висновку, що ОСОБА_4, як такий, що постійно проживав із спадкодавцем і протягом шести місяців не відмовився від прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв її. 20.12.2011 року ОСОБА_4 звернувся до Милятинської сільської ради із заявою про відмову від належної йому частки після смерті матері як за заповітом так і за законом ( а. с. 14 )

Однак даний факт не спростовує висновків суду про прийняття ОСОБА_4 спадщини, так як спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а із заявою про відмову він звернувся 20.12.2011 року, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку ( а. с. 12 )

Позивач по справі проживає та зареєстрований у м. Луцьку і як такий, що не проживав із спадкодавцем повинен був звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак у встановлений законом строк цього не зробив, що підтверджується інформаційною довідкою із спадкового реєстру та постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 14, 34)

Посилання позивача на те, що згідно довідки Милятинської сільської ради він прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 так як проживав періодично разом з нею в період з травня по жовтень 2010 року і доглядав її до смерті суд до уваги не приймає , так як це не відповідає вимогам ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», в редакції чинній на час відкриття спадщини, місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Із наданої довідки вбачається, що позивач здійснював догляд за матір'ю і періодично проживав з нею з травня 2010 року, а спадщина відкрилась у зв'язку зі смертю матері ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто позивач проживав зі спадкодавцем менше шести місяців до дня відкриття спадщини. Крім того, місце проживання особи підтверджується його реєстрацією - внесенням відомостей до паспортного документа. Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 як і на час відкриття спадщини, так і на даний час зареєстрований по місцю проживання у м. Луцьку.

На підставі вищевикладеного встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадщину по заповіту прийняв її син ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. В склад спадкового майна спадкодавцем було включено все майно, на яке просить визнати право власності в порядку спадкування позивач. Позивач по справі спадщину після смерті матері не прийняв.

Крім того, із довідки Милятинської сільської ради вбачається, що за ОСОБА_3 згідно запису в погосподарській книзі значиться житловий будинок по АДРЕСА_1, однак згідно погосподарської книги с. Милятин за 1991-1995 роки вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 Відповідно до діючого на той час цивільного законодавства (ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР 1963 року) частки членів колгоспного двору в майні були рівними, тому ОСОБА_3 належало тільки ? частина домоволодіння АДРЕСА_1, і така ж частка належала ОСОБА_4

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування після смерті матері необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 1220, 1221, 1223, 1268-1270, 1272, 1273 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 60,212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Милятинської сільської ради Іваничівського району про визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним суд

Головуючий /підпис/ І.М.Нєвєров

з оригіналом згідно

Суддя І. М. Нєвєров