Справа № 310/7985/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16 лютого 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Петягіна В.В.

при секретарі Уставицькій Н.М.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

представника третій особи ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом Бердянської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа КП «Житлосервіс-2а» про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням гуртожитку,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015 року Бердянська міська рада звернулася з позовом, якій уточнила 04.12.2015 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа КП «Житлосервіс-2а», у якому просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування кімнатою № 19 у гуртожитку по вул. Мелітопольське шосе, 85 в місті Бердянську Запорізької області. При цьому в позові зазначено, що 30.10.2014р., 16.02.2015р. та 24.04.2015р. були проведені обстеження кімнати на предмет проживання відповідачів. В ході обстеження, зі слів сусідів, було встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в кімнаті № 19 по вул. Мелітопольське шосе, 85 не мешкають більше семи років. Враховуючи викладене, на підставі ст. 71 ЖК України, позивач вважає, що відповідачі були відсутні у спірному приміщенні більше ніж шість місяців без поважної причини, тому просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю ОСОБА_1 та представник третій особи за довіреністю ОСОБА_4 позов підтримали, та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_3 просили відмовити в задоволенні. При цьому в запереченні на позов зазначили, що із Актів обстеження квартири не зрозуміло коли вони були складені, тому їх не можна вважати доказами. Окрім цього, позивачем не доведено, що родина ОСОБА_7 не проживала у спірної квартири (а.с.63).

Відповідач ОСОБА_8 в заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов не визнав. З 12.08.2014 року по теперішній час знаходиться на заробітках в м Санкт-Петербурзі (а.с.71).

Відповідач ОСОБА_5 просила суд розглянути справу за її відсутністю. З позовом згода, не заперечує, щоб її виписали з спірної житловій кімнати.

Вислухавши сторони, допитавши свідків та вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про право власності на гуртожиток, виданого виконавчим комітетом Бердянської міської ради 03.07.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №342 від 19.06.2003 року, гуртожиток по вул. Мелітопольське шосе, буд. 85 в м. Бердянську належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Бердянськ в особі Бердянської міської ради (а.с.5-8,13).

Відповідно до довідки КП «Житлосервіс-2А» від 20.04.2015року №868 в кімнаті №19 по вул. Мелітопольське шосе, буд. 85 в м. Бердянську зареєстровано місце постійного проживання ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.12). Цей факт також підтверджено довідкою Бердянського МВ УДМВС, згідно якій в кімнаті №31, на момент реєстрації, та теперішній час кімната №19, по вул. Мелітопольське шосе, буд. 85 в м. Бердянську зареєстровано ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.18-20).

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала. Так як заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 71,72 ЖК України, ст. 174 ЦПК України, вважає за можливе в даної частини задовольнити позов, та визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування кімнатою № 19 у гуртожитку по вул. Мелітопольське шосе, 85 в місті Бердянську Запорізької області.

Відповідач ОСОБА_6 зазначив, що не проживає в спірної кімнаті з 12.08.2014 року, знаходиться в м Санкт-Петербурзі, при цьому не надав доказів, що знаходиться там через поважні причини, у звязку з якими не може проживати в кімнаті № 19 у гуртожитку по вул. Мелітопольське шосе, 85 в місті Бердянську Запорізької області, тому на підставі ст. ст. 71,72 ЖК України суд вважає за можливе в даної частини задовольнити позов, та визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування, зазначеною кімнатою.

Згідно копій актів обстеження від 30.10.2014р., 16.02.2015р. та 24.04.2015р. було проведено обстеження кімнати на предмет проживання відповідачів. В ході обстеження було встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в кімнаті № 19 по вул. Мелітопольське шосе, 85 не мешкають більше семи років (а.с.9-11).

Суд не надає доказового значення даним актам обстеження, так як вони складені зацікавленою в вирішенні спору особою, а саме представником КП «Житлосервіс-2А» ОСОБА_4 При цьому при розгляді справи свідок ОСОБА_9, яка записана в кожному акті, пояснила суду, що дійсно в її присутності була обстежена спірна кімната та складені акти. Але в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 їй не знайомий, незважаючи на те, що він складав акти обстеження житла. За даних обставинах суд вважає, що обстеження кімнати, яке зазначено в актах не було.

Комендант гуртожитку, працівник КП «Житлосервіс-2А» ОСОБА_10 пояснила суду, що вона також працює комендантом іще в 22 гуртожитках. Вона примирно двічі на місяць відвідує гуртожиток днем. Жодного разу там відповідачів не бачила.

Суд не надає доказового значення свідченням свідка ОСОБА_10 про не проживання у гуртожитку відповідачів, так як вона приходила в гуртожиток днем, а відповідач ОСОБА_2 пояснив, що приходів у гуртожиток після роботи ввечері, а уходив на роботу у ранку.

Свідок ОСОБА_9, яка проживає поруч з ОСОБА_2 у кімнаті 20 пояснила суду, що ОСОБА_2 не проживає у своїй кімнаті, а періодично приходить та приносить якісь речи.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які проживають поруч з ОСОБА_2 у кімнаті відповідно 21 та 18, пояснили суду, що ОСОБА_7 постійно проживає у своїй кімнати. У нього відключено світло, ОСОБА_12 надає йому переноску для використання світла із своїй кімнати.

Із наданих суду квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с.64-66) встановлено, що періодично ОСОБА_2 сплачує послуги про надання теплопостачання. Також наданою позивачем розрахунку заборгованості по сплаті квартирної плати, також встановлено, що періодично ОСОБА_2 сплачує дані послуги. ОСОБА_7 пояснив, що не регулярно сплачує комунальні послуги, так як у нього важке матеріальне становище. Але він зобовязується погасити виниклу заборгованість.

Відповідно до ст. ст. 10 ч. 3, 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Жодного допустимого доказу на підтвердження позовних вимог в частини визнаня ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суду надано не було, тому у даної частині позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити часткове.

Визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування кімнатою №19 у гуртожитку по вул. Мелітопольське шосе, будинок №85 в місті Бердянську Запорізької області.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_13