30.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/5855/16-ц
Справа №2з/205/104/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

за участю секретаря Перцевої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, ?

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2016 року ОСОБА_1 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_2, звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на 1/2 частину квартири № 118 за адресою: 49096, м. Дніпро, вул.. Комунарівська (ОСОБА_3), буд. №3, яка належала ОСОБА_4; заборонити Другій ОСОБА_5 державній нотаріальній конторі або іншому державно або приватному нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири № 118 за адресою: 49096, м. Дніпро, вул.. Комунарівська (ОСОБА_3), буд. №3, яка належала ОСОБА_4, та вчиняти інші будь-які дії щодо цієї квартири (а.с.33).

Суд, зясувавши обставини справи вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Зясувавши обставини по справі, дослідивши подані в обґрунтування заявленого клопотання докази, суд, вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту та заборони вчиняти певні дії, приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується на нерухомого майна, а саме: «визнання заповіту недійсним», проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору ґрунтується виключно на припущеннях заявниці, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами.

Таким чином, суд дослідивши матеріали заяви вважає вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-153, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Шавула