Справа № 297/2305/16-ц
Провадження № 22-ц/777/3177/16
У Х В А Л А

про повернення справи

29 грудня 2016 року м. Ужгород

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області Джуга С.Д., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" на рішення Берегівського районного суду від 11 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів ,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Берегівського районного суду від 11 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 до ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів - задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 сплачені за договором фінансового лізингу №00445 від 04.06.2016 року грошові кошти в розмірі 25 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, в мотивувальній частині рішення зазначено, що з ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" слід стягнути в користь держави судовий збір. Однак, в резолютивній частині рішення питання про судові витрати не вирішено.

У відповідності до п.6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат у справі.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом одночасно із ухваленням рішення суду. В мотивувальній частині рішення суд повинен визначити склад цих витрат та як вони розподіляються між сторонами. В резолютивній частині рішення зазначається хто і на чию користь сплачує ці судові витрати.

Згідно з вимогами ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, вирішення питань про стягнення із відповідача по справі судового збору на користь держави, залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.7 ст.297 ЦПК України при надходженні справи без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Враховуючи вищенаведене, дану цивільну справу слід повернути до суду першої інстанції для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 220 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 88, 214, 220, 297 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів повернути до Берегівського районного суду для ухвалення додаткового рішення в десятиденний строк з моменту отримання справи.

.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області С.Д. Джуга