АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача БелінськогоВ.А.

представника відповідача ОСОБА_3

Справа №756/5633/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9922/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6 та за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариств «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив суд стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 116/ 11/99/2008-840 від 12 лютого 2008 року в розмірі 58 340,38 доларів США та 150 326 гривень 33 копійки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 лютого 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_9 укладено кредитний договір № 116/П/99/2008-840, згідно умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання цінних паперів на загальну суму 91 456,25 доларів США, із розрахунку 12,99 % на рік строком з 12 лютого 2008 року по 12 лютого 2033 року.

Відповідно до договору поруки до кредитного договору № 116/П/99/2008-840, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Банк виконав зобов'язання за договором, надавши кредит, що підтверджується меморіальним ордером.

Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором та станом на 08 січня 2015 року заборгованість становить 68 005,28 доларів США, з яких: 52 523,32 доларів США - непогашений кредит; 5 817,06 доларів США - заборгованість за відсотками; 519.27 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 9 145.63 доларів США - штраф. Відповідно до курсу НБУ станом на 08 січня 2015 року курс складає 1 575,56 грн. за 100 доларів США, загальна заборгованість становить 850 410,89 грн., в тому числі 630 279 гривень 84 копійки непогашений кредит; 69 804 гривень 72 копійки - заборгованість за відсотками; 6 231 гривня 24 копійки - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 144 095 гривень 09 копійок - штраф.

Відповідачка ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_9 про визнання поруки припиненою, згідно якого просила визнати припиненою поруку ОСОБА_6 за договором поруки від 12 лютого 2008 року, укладеному між ВАТ КБ «НАДРА» та нею.

Свої вимоги мотивувала тим, що внесенням змін до Кредитного договору від 25 січня 2012 року запроваджено новий вид неустойки у виді штрафу у розмірі 3% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованим процентам за порушення зобов'язання позичальника щодо своєчасного та повного повернення кредиту та відсотків. При цьому з ОСОБА_6 як з поручителем додаткових договорів не укладалось. Зазначене свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя у порівнянні із забезпеченим ним основним Кредитним договором від 12.02.2008 року без її повідомлення та згоди. Вважає, що зазначене є підставою для припинення поруки ОСОБА_6

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_8, на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором: по кредиту в розмірі 52523,32 доларів США; заборгованість за відсотками в розмірі 5817,06 доларів США, пені 6231,24 грн., штрафу 91918,98 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 6890,00 грн. судового збору.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ПАТ «КБ «Надра» про визнання поруки припиненою задоволено.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_6 за договором поруки від 12.02.2008 року, укладеному між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6.

Не погодившись з із рішенням суду, представником ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та ПАТ «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюковою І.О. подані апеляційній скарги в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача Белінський В.А. який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І.О., підтримав доводи апеляційної скарги ПАТ «КБ «Надра» та заперечував проти доводів апеляційної скарги представника відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6, підтримала доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_5 та заперечувала проти доводів апеляційної скарги ПАТ «КБ «Надра».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 12.02.2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_9 укладено кредитний договір № 116/П/99/2008-840, згідно умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання цінних паперів на загальну суму 91456.25 доларів США, з відсотковою ставкою за користування кредитом 12,99 % на рік, строком до 12.02.2033 року (т.1 а.с. 12-15).

Відповідно до Договору поруки від 12.02.2008 року ОСОБА_9 зобов'язалася у випадку не виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором виконати зобов'язання ОСОБА_9 в тому ж порядку, який встановлений для позичальника (т.1 а.с. 17-18).

Банк виконав зобов'язання за договором, надавши кредит, що підтверджується заявою на видачу кредиту, валютним меморіальним ордером та квитанцією. ( а.с. 19, 20 т. 1)

25.01.012 року між ПАТ «Комерційного банку «Надра» та ОСОБА_9 укладено додаткова угода № 1 до кредитний договір № 116/11/99/2008-840 від 12.02.2008 року, відповідно до умов якої змінено цільове використання, а саме з купівлі цінних паперів на купівлю нерухомості, з березня 2012 року змінений розмір щомісячної суми мінімально необхідного платежу, зменшений розмір штрафу за невиконання вимог гт.п. 332-335,337-33 17 цього договору з 10% на 3% від суми фактичної заборгованості ( а.с. 12-16).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін),

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. З ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з розрахунком заборгованості по договору станом 08.01,2015 року заборгованість становить 64693,69 доларів США, з яких: 52 523,32 доларів США - непогашений кредит; 5 817,06 доларів США - заборгованість за відсотками; 519,27 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 5834,04 доларів CLIJA - штраф за порушення п.4.2 Додаткової угоди у розмірі 3%. Відповідно до курсу НБУ станом на 08.01.2015 року 1 575,56 грн. за 100 доларів США, загальна заборгованість становить 850 410,89 грн., в тому числі 630 279,84 грн, - непогашений кредит: 69 804.72 грн, - заборгованість за відсотками: 6 231,24- пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 144 095.09 грн. - штраф (т.2 а.с. 28- 30).

Даний розрахунок є правильним, оскільки боржником ОСОБА_9 своїх розрахунків на його спростування не надано.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативноправовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме воно надавалось за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті, суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент,є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Як убачається з матеріалів справи, ПАТ «КБ «Надра», на час укладення кредитного договору - ВАТ «КБ «Надра», мав у наявності ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконаннягрошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір між сторонами укладено 12 лютого 2008 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

Отже, постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції у відповідності до ст. 533 ЦК України дійшов вірного висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача на користь банка в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 4 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Договором поруки у п.5.3. визначено, що дія даного договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем взятих на себе зобов'язань.

Пунктом 4.3. Додаткової угоди 1 до кредитного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником обов'язків, визначених договором протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (т.1 а.с, 120).

З огляду на те, що вимог до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання осново зобов'язання, а саме до 25 грудня 2014 року позивач не пред'явив, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення поруки ОСОБА_6

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: