Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
17 жовтня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В., при секретарі Кваша С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївського міськвиконкому, реєстраційної служби Головного управління юстиції в Миколаївській області (треті особи: ОСОБА_5, Миколаївська міська рада) про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, повернення майна у комунальну власність,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, просила скасувати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а також поновити статус зазначеної квартири, як комунальної форми власності та здійснити реєстрацію права власності на квартиру за територіальною громадою м. Миколаєва. Згідно останніх уточнень від 11 квітня 2016 року позивач просила визнати недійсними договори купівлі-продажу спірної квартири, укладені 25 грудня 2012 року та 28 грудня 2012 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та ОСОБА_4 і ОСОБА_2, відповідно; а також скасувати державну реєстрацію прав власності на квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 В обґрунтування позову ОСОБА_1 послалась на ті обставини, що її колишній чоловік ОСОБА_3 в порушення її права користування квартирою № 23 будинку № 106 по вул. Чкалова в м. Миколаєві, одноособово приватизував дане житло, яке в подальшому відчужив ОСОБА_4, яка, в свою чергу, продала квартиру ОСОБА_2 У такий спосіб було також порушене її (ОСОБА_1М.) право на приватизацію спірного майна в порядку Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Як на одну з правових підстав задоволення позову позивач послалась на те, що спірні правочини укладені в порушення п. 1 ст. 203 ЦК України., -
Після проголошення рішення ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила постановити додаткове рішення, посилаючись на те, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28 грудня 2012 року а також про скасування державної реєстрації прав власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з приводу яких сторони давали пояснення та подавали докази, не розглянуті по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлені вимоги також про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28 грудня 2012 року а також про скасування державної реєстрації прав власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_4
З приводу цих позовних вимог сторони давали пояснення та подавали докази, проте в резолютивній частині рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року не знайшло свого відображення висновок суду за наслідком розгляду вимог про скасування державної реєстрації прав власності осіб, які це право набували на підставі оспорюваних правочинів.
Таке є підставою для постановлення додаткового рішення у справі.
Позовні вимоги про визнання послідуючого (після недійсного) договору від 28 грудня 2012 року недійсним судом розглянуті та прийняте рішення про відмову у їх задоволенні, про що зазначено у резолютивній частині рішення. Підстави відмови викладені в мотивувальній частині рішення.
Керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215, 220 ЦПК України суд, -
Позов задовольнити частково.
Апеляційну скаргу на додаткове рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів.
Суддя О.В. Батченко