Головуючий суду 1 інстанції - Олійник В.М.
Доповідач - Гаврилюк В.К.
Справа № 428/7548/15-ц
Провадження № 22ц/782/9/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого: Гаврилюка В.К.

суддів: Луганської В.М., Фарятьєва С.О.

при секретарі : Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2015 року

за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначеного угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №1203/0308/71-008 від 17.03.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2, на користь ПАТ «Альфа-Банк». 17.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - ОСОБА_2, уклали кредитний договір №1203/0308/71-008. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати відповідачу - позичальникові кредити у сумі 13950,00 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки за інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Банк (кредитор) свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_2, кредит у сумі 13950,00 доларів США. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 11121,25 доларів США, що за курсом НБУ на 01.07.2015 року складає - 233604,29 грн., за відсотками - 321,94 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 6762,42 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, 17.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - ОСОБА_3, уклали договір поруки №1203/0308/71-008-Р-1, відповідно до умов якого ОСОБА_3 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_2 обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за кредитним договором. На виконання умов кредитного договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана, а тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість - 240 366,71 грн., а саме: за кредитом - 233604,29 грн., по відсотках - 6762, 42грн. та судові витрати по справі.

Рішенням суду першої інстанції позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість - 240366,71 грн., а саме: за кредитом 233604,29 грн., по відсотках 6762,42 грн.., а також в дольовому порядку витрати по сплаті судового збору у сумі 2403,67 грн., тобто по 1201,84 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, як незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначає, що судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_2 його представник ОСОБА_4, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, яки беруть участь у справі, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Вказане підтверджується наданими суду копіями виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, витягом з додатку № 1.

Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1203/0308/71-008 від 17.03.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

17.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - ОСОБА_2)., уклали кредитний договір №1203/0308/71-008.

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, Банк зобов'язується надати ОСОБА_2 кредиту сумі 13950,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 13950,00 доларів США. Вказане також не заперечується самим ОСОБА_2

У порушення умов Кредитного договору, ОСОБА_2, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 11121,25 доларів США, що за курсом НБУ на 01.07.2015 року складає - 233604,29 грн., за відсотками - 321,94 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 6762,42 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 17.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3, уклали Договір поруки №1203/0308/71 -008-Р-1, де відповідач ОСОБА_3, як поручитель поручається за виконання ОСОБА_2 обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому і договір поруки не припинений.

Відповідно до умов Договору поруки, відповідачі відповідають перед кредитором за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів.

Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за Кредитним договором.

На виконання умов Договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що до укладених договорів купівлі-продажу прав вимоги, необхідно застосовувати правила договору факторингу в частині моменту виникнення права вимоги, оскільки не було наведено достатньо переконливих доказів на підтвердження посилань представника відповідача, оскільки варто відмежувати, що факторинг - це комплекс фінансових послуг (і за законом підлягає, ліцензуванню), який надаються клієнтові фактором. А «плата» розуміється як вказівка на те, що співвідношення при обміні грошей на дебіторську заборгованість має бути на користь фактора (тобто він повинен отримати прибуток у вигляді різниці). Договір цесії подібний із договором факторингу, оскільки в його основі також лежить відступлення права вимоги, тому досить часто сплатну цесію визнають факторингом. Відступлення права вимоги, за Цивільним Кодексом виступає способом зміни кредитора у зобов'язанні (загальне), а факторинг - цілісний самостійний вид договору (спеціальне). Отож, не кожна оплатна цесія може визнаватись факторингом. Хоча, кожний договір факторингу містить умову відступлення права вимоги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на а.с. 18-25 маються договори про купівлю - продажу прав вимоги, які були укладені між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», в подальшому між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк», відповідач зазначені договори не оспорював, навпаки виконував умови цих договорів, оскільки сплачував кредит ПАТ «Альфа Банку», чого не заперечує в судовому засіданні.

В умовах Кредитного договору № 1203/0308/71-008 від 17.03.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2, в п. 3.7. зазначено, що при настанні обставин, які зазначені в цьому договорі та які свідчать про істотне порушення позичальником умов цього Договору, Банк має право надіслати Позичальнику повідомлення про зміну умов цього Договору у будь-який час з моменту настання вказаних обставин. При цьому, строк виконання Позичальником своїх зобов'язань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним) за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав, на десятий календарний день з дня направлення Банком Позичальнику повідомлення про заміну умов цього Договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа про зміну умов Договору.

З такими умовами ОСОБА_2 погодився підписавши кредитний договір.

На виконання вищезазначеного пункту Банк рекомендованим поштовим відправленням надіслав ОСОБА_2 та ОСОБА_6 лист про вимогу дострокового повернення кредиту (а.с. 32, 33), чого відповідач ОСОБА_2 не спростовує і фактично підтвердив вимогу.

Також, сам відповідач в судовому засіданні пояснив, що йому телефонували з Банку з вимогами дострокового повернення кредиту і він цього не заперечує, однак пояснив, що в нього не було можливості сплачувати кредит у встановленому розмірі в наслідок зростання курсу долара США та відсутності необхідного заробітку.

Суд дав належну оцінку вказаним обставинам і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення суду слід вважати такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону, порушень процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги судові витрати, передбачені Законом України «Про судовий збір», сплачено не в повному обсязі, однак подано клопотання в якому апелянт просив суд відстрочити сплату судового збору до винесення рішення по справі з урахуванням частково сплаченої суми судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище, зокрема, на відсутність роботи та поточних доходів, можливих джерел їх існування.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 13.01.2016 року клопотання ОСОБА_7 задоволено, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету суму недосплаченого судового збору в розмірі 1974 грн. 04 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету суму недосплаченого судового збору в розмірі 1974 (тисяча дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 04 коп. за подання апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :