Справа № 361/4751/16-ц
Провадження № 2/361/2732/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Позивач зазначала, що 13 травня 1989 року вона та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Требухівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис №15.

Протягом останніх 10 років стосунки між ними не склалися, між ними постійно виникали сварки, вони перестали займатися спільним господарством, припинили сімейні стосунки, у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 постійно зловживає спиртними напоями, веде себе неадекватно, порушує правила співжиття, систематично руйнує та псує житловий будинок.

Такий стан життя протирічить її особовим інтересам, крім цього у теперішній час у кожного з них своє особисте життя. У зв'язку з цим позивач прийняла рішення щодо розірвання шлюбу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Проживати сторони продовжують разом за адресою: Київська область, Броварський район, с. Требухів. вул. Броварська, буд.28, у будинку, який належав батьку позивача ОСОБА_3, який помер 27 вересня 2007 року.

Відповідно до довідки №1105 від 18 липня 2016 року, виданої Требухівською сільською радою Броварського району Київської області, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, склад сімї: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 - син; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька.

Відповідно до довідки №1130 від 20 липня 2016 року, виданої Требухівською сільською радою Броварського району Київської області, відповідач ОСОБА_2 мешкає за адресою: Київська область, Броварський район, с. Требухів, вул. Броварська, буд. 28, без реєстрації.

Відповідно до відмітки про реєстрацію місця проживання у паспорті відповідача ОСОБА_2, місце реєстрації вказано: Київська область, Броварський район, с. Красилівка. вул. Дяченко, буд.32, з 12 березня 1980 року.

Відповідач постійно зловживає спиртними напоями, веде себе неадекватно, систематично порушує правила соціалістичного співжиття, систематично руйнує та псує житловий будинок, не сплачує комунальні послуги по утриманню будинку, наносить позивачу тілесні ушкодження, що робить неможливим проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до вимог ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника будинку / квартири/ може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 ЖК, виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Позивач вважає, що її вимоги законні, і, оскільки іншим шляхом захистити свої права, як власника будинку по користуванню належним їй будинком вона не може, тому вимушена звернутися до суду, з позовом про виселення відповідача ОСОБА_2 з будинку.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з житлового будинку №28, розташованого по вул. Броварська в с. Требухів, Броварського району Київської області, без надання іншого житлового приміщення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Броварський район, с. Требухів, вул.. Броварська, 28.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 31 жовтня 2016 року депутатом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_7, головою господарства за адресою: Київська область, Броварський район, с. Требухів, вул.. Броварська, 28, є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. За вищевказаною адресою проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, - колишній чоловік.

Згідно висновку про результати перевірки від 04 травня 2016 року, виданого Броварським ВП ГУНП в Київській області, 29 квітня 2016 року до Броварського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, про те, що чоловік вчиняє протиправні дії. ОСОБА_1 пояснила, що 29.04.2016 року близько 18.00 годин прийшов додому її колишній чоловік ОСОБА_2 в п'яному вигляді і вона йому зробила зауваження, на що ОСОБА_2 почав кричати та кидатись в бійку. ОСОБА_2 пояснив, що 29.04.2016 року він прийшов додому у пяному вигляді, на що його колишня дружина зробила йому зауваження, але він на нього не відреагував та пішов до будинку, в бійку не кидався і ніяких протиправних дій не вчиняв. З ОСОБА_2 було проведено бесіду профілактичного характеру про недопустимість антигромадської поведінки (а.с.24).

Згідно висновку по повідомленню ОСОБА_1 від 01 липня 2016 року, виданого Броварським ВП ГУНП в Київській області, 05 червня 2016 року до Броварського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, про те, що колишній чоловік за місцем проживання час від часу вчиняє сварки. ОСОБА_1 пояснила, що колишній чоловік ОСОБА_2 час від часу в с. Требухів, вул.. Броварська, 28, на грунті давно склавшихся неприязних відносин вчиняє сварки. ОСОБА_2 пояснив, що відносно колишньої дружини ОСОБА_1 ніяких протиправних дій не вчиняє, а навпаки, остання провокує його на сварку, а потім викликає працівників поліції. З ОСОБА_2 проведено бесіду профілактичного характеру (а.с.25).

Відповідно до ст.. 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Виселення без надання житлового приміщення провадиться, якщо наймач, члени його сімі або інші спільно проживаючі з ним особи систематично порушують або псують житлове приміщення. Оскільки громадяни зобов'язані використовувати житло відповідно до його призначення, додержуватися правил користування ним, бережно ставитися до санітарно-технічного й іншого устаткування, недотримання цих правил може спричинити такого роду наслідки.

Закон встановлює в якості умови виселення осіб, винних у руйнації або псуванні житлового приміщення, наявність фактів про те, що ці дії носили систематичний характер, а до винного в цьому були застосовані заходи попередження і суспільного впливу, які виявилися безрезультатними (наприклад, його поведінка була предметом розгляду органів міліції, прокуратури, суду, громадських організацій).

Псування або ушкодження житла може виявлятися в різних формах: в ушкодженні стін, підлог, устаткування будівлі, у псуванні й ушкодженні не тільки жилих кімнат, але і місць загального користування.

Під систематичністю необхідно розуміти скоєння двох і більше таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження суспільного впливу.

Виселення через неможливість спільного проживання може мати місце лише при систематичному порушенні винним правил суспільного співжиття. Водночас, як роз'яснив пленум Верховного Суду УРСР у п. 17 постанови від 12 квітня 1985 р., при розгляді справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК УРСР осіб, що систематично порушують правила суспільного співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або житловому будинку, варто виходити з того, що при антигромадському поводженні, що продовжується, виселення винного може бути й у випадку повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або суспільного впливу не дали позитивних результатів.

Доказом застосування мір попередження і громадського впливу можуть служити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, офіційні застереження, рішення суду або третейського суду про притягнення до відповідальності, протоколи або постанови громадських організацій, трудових колективів, що засудили дії винного. Одні лише факти звернення у відповідні органи зі скаргами на порушення правил суспільного співжиття без застосування до винного заходів впливу цими органами не є підставою для виселення.

Законом не встановлений період, протягом якого можуть враховуватися факти порушень правил, що мали місце, суспільного співжиття, тому порушення позову про виселення ставиться у пряму залежність від часу застосування заходів впливу за попередні порушення. Пред'явлення позову про виселення слідом за застосуванням відповідного заходу впливу не може бути визнано правомірним, тому що мається на увазі, що такі вимоги можуть бути заявлені лише у випадку, коли після застосування заходів впливу до винної в порушенні правил суспільного співжиття особи його поведінка не змінилася і скоєні нові неправомірні дії, що і послужило підставою розглядати їх як несумісні з установленими правилами суспільного співжиття.

Систематичне порушення правил суспільного співжиття може призвести не тільки до виселення із займаного житла. Це крайня міра. Закон допускає, щоб до особи, яка систематично порушує загальнолюдські правила співжиття, були застосовані й інші санкції.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів систематично руйнування чи псування відповідачем житлового будинку, або використовування його не за призначенням, які б могли слугувати підставою для виселення останнього із спірного житлового приміщення.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.116 ЖК УРСР, ст.ст. 3, 10, 60, 62, 64, 212 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський