Справа № 303/6188/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 Маряни Василівни на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 Маряни Василівни про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року позивачі звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1 в якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 4480,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 9113 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28.12.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 1380,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., на користь ОСОБА_3 стягнуто завдану матеріальну шкоду в розмірі 1213 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн..

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Мотивують свої вимоги тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим без належного встановлення всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

У ході апеляційного розгляду справи, представник відповідача в особі адвоката ОСОБА_4 підтримала, вимоги скарги й просила задоволити таку з підстав наведених у скарзі.

Позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та їх представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги в особі адвоката ОСОБА_5, заперечили доводи апеляційної скарги, та просили відхилити таку, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати скаргу за її відсутності.

Протягом судового розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно акту від 25.04.2015 року, ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» було проведено обстеження по факту залиття квартири №4 та квартири АДРЕСА_1. При обстеженні вказаних квартир виявлено сліди залиття (вологі плями), а саме: у квартирі №1 у двох житлових кімнатах частково на стелі та стіні; у квартирі №4 у житловій кімнаті частково на стіні та стелі. Зі слів власника квартири №1 ОСОБА_3 залиття виявили 02.04.2015 року (деякий період часу були відсутні вдома, приїхали 02.04.2015 року) після чого звернулися до власника квартири №3 ОСОБА_1, квартира якої розташована над квартирами №1 та №4, і залиття припинилося. При обстеженні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 перебуває у власності ОСОБА_1, яка в одній із житлових кімнат влаштувала ванну кімнату, яку обладнала душовою кабіною (частину житлової кімнати відгородила під ванну кімнату), а.с 17.

У звязку з тим, що внаслідок залиття квартир позивачі потребують термінового поточного ремонту, а відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає, то це, і стало підставою для звернення позивачів до суду з даним позовом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції неправильно та не в повному обсязі досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Проте доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Таким чином, у даній справі лише позивачі надали відповідні докази щодо наявного факту завдання їм шкоди відповідачем, що вже вказує на презумпцію вини відповідача, однак остання в супереч вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України не надала жодних доказів на спростування вказаного факту, чим не довела, що шкоду завдано не з її вини. Встановлену в акті причину залиття не спростувала іншими доказами. Клопотань із приводу призначення експертизи щодо розміру завданої матеріальної шкоди не заявила.

Та ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування в повному обсязі. У частині 2 цієї ж статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, на підтвердження своїх вимог у частині понесених збитків позивачем ОСОБА_2 були надані товарні чеки на загальну суму 1380,50 грн. та позивачем ОСОБА_3 на загальну суму 1213 грн., які в подальшому було стягнуто судом першої інстанції з відповідача. Зазначені товарні чеки стосуються тільки витратних матеріалів, які використано на усунення понесених збитків.

Таким чином, факт понесення саме таких витрат на закупівлю матеріалів для проведення ремонтних робіт є повністю доведеним, а доводи апеляційної скарги в цій частині, безпідставними.

Стосовно моральної шкоди, то ч. 2 ст. 23 ЦК України наводить перелік порушених прав які можуть надавати право на стягнення моральної шкоди, а саме фізичний біль та страждання, які фізична особа зазнала в звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; душевні страждання, які фізична особа зазнала в звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; душевні страждання, які фізична особа зазнала в звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна; приниження честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди.

Оцінивши доводи позивачів про заподіяння їм моральної шкоди, виходячи з вимог справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 у розмірі 1000грн., ОСОБА_3 у розмірі 2000грн., оскільки факт спричинення моральної шкоди судом встановлений, а розмір співмірний з матеріальною шкодою, та відповідає обсягу та глибині фізичних і душевних страждань позивачів з урахуванням тих обставин, що позивачі мають важкі захворювання, та змушені докладати додаткових зусиль для відновлення свого попереднього стану, який існував до заподіяння шкоди.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 Маряни Василівни, відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________