Справа № 203/5307/15-ц
Провадження № 2/0203/178/2016
11.05.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку реституції, -
14 вересня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку реституції. В обґрунтування позову зазначено, що 15 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, предметом якого була квартира АДРЕСА_1. Продаж квартири було здійснено за ціною 305 020,00 грн. 09 вересня 2013 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області вказаний договір купівлі-продажу визнано недійсним. При цьому ухвалюючи рішення судом не було вирішено питання щодо повернення грошових коштів отриманих відповідачкою від позивача за продаж квартири. Тому позивач просить суд застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк Н.Е. 15 квітня 2008 року (реєстровий № 3010) стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 305 020,00 грн., також позивач просив стягнути витрати по справі, які складаються з витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору. (а.с.2-3)
Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. (а.с.122-123)
Відповідачка у судові засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. (а.с.а.с.22, 33, 41, 118-119). Про те, що відповідачка була повідомлена належним чином, свідчить також те, що її представником подавалась апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження, та яка була розглянута за участі її представника. (а.с.а.с.64-65, 96) За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с.122-123)
В судовому засіданні 24 листопада 2015 року ОСОБА_5 було заявлено клопотання про залучення до справи співвідповідача ОСОБА_6, який є чоловіком відповідачки, але судом було відмовлено в його задоволенні оскільки в позові ставить питання щодо стягнення грошових коштів лише з відповідачки, а не за рахунок спільних коштів подружжя. (а.с.122-123)
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Встановлюючи фактичні обставини справи суд виходить з приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2013 року (провадження № 22-ц/774/6614/13) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк Наталією Едуардівною, зареєстрований в реєстрі за № 3010 - визнано недійсним. Вказаним рішенням було встановлено, що 15 квітня 2008 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі -продажу квартири від 15 квітня 2008 року було вчинено на суму 305 020,00 грн. і посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е., за реєстровим № 3010. При цьому, як вбачається зі змісту вказаного рішення, вимоги про застосування реституції як наслідку визнання недійсним договору купівлі-продажу не заявлялись, питання щодо повернення грошових коштів не вирішувалось. (а.с.10)

У серпні 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення по справі додаткового рішення, в якій просив застосувати реституцію як наслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 305 020,00 грн. в задоволенні якої ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року (провадження № 22-ц/774/6614/13) було відмовлено, через те, що вимоги про застосування реституції як наслідку визнання недійсним договору купівлі-продажу при розгляді справи не заявлялись. Заявнику було роз'яснено, що він не позбавлений можливості звернутись з тими ж самими вимогами до суду на загальних підставах. (а.с.120-121)

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги, що при розгляді справи № 2-2632/11 про визнання правочину недійсним, питання щодо повернення грошових коштів не вирішувалось, як встановлено зі слів сторін грошові кошти за придбання квартири на даний час не повернуті, суд приходить до висновку, що у позивача наявні підстави для звернення до суду за захистом своїх прав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні докази повернення грошових коштів, у зв'язку з цим, суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 305 020 грн., які були сплачені за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який рішенням колегії суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2013 року (провадження № 22-ц/774/6614/13) визнано недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до складу витрат пов'язаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем на підтвердження своїх витрат на правову допомогу надано копію договору про надання правової допомоги укладеного 31 січня 2015 року між ним та адвокатом ОСОБА_1 (а.с.11-12), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24 грудня 2011 року № 738 на ім'я ОСОБА_1 (а.с.13), копія довідки про взяття на облік платника податків - фізичної особи - підприємця, адвоката, арбітражного керуючого ОСОБА_1 (а.с.109), копія довідки від ПАТ «АБ «РАДАБАНК» видана ОСОБА_1 про відкриті в нього рахунки (а.с.110), копії квитанції від 28 грудня 2015 року та 11 січня 2016 року про сплату позивачем адвокату ОСОБА_1 гонорарів за договором № б/н від 31 січня 2015 року у розмірах 2 200,00 грн. та 3 800,00 грн. (а.с.110-112).

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача адвокат ОСОБА_1 здійснював свої обов'язки визначені договором про надання правової допомоги, підготовлював та направляв процесуальні документи, клопотання (а.с.а.с.2-3, 17-21, 49-50), підготовлював та направляв адвокатські запити (а.с.14), особисто брав участь в судових засіданнях (а.с.37, 122-123). Оскільки вказані дії можуть розглядатись як відповідні процесуальні дії сторони, зважаючи на час, необхідний для їх фактичного здійснення, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума 6 000,00 грн. витрат на правову допомогу знаходиться в межах граничних витрат, передбачених законом.

Надані позивачем квитанції містить всі необхідні реквізити: дату видачі, суму, прізвище та ініціали позивача, відомості про адвоката, підпис та печатку банку, зазначено, що грошові кошти сплачені, як гонорар адвоката за договором № б/н від 31 січня 2015 року. (а.с.111-112).

У зв'язку з цим, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату правової допомоги, що становить 6 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с.1), підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 216 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку реституції - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований в АДРЕСА_3 в порядку реституції грошові кошти в розмірі 305 020 (триста п'ять тисяч двадцять) грн. 00 коп. сплачених за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченим 15 квітня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Кошляк Н.Е., за реєстром № 3010, визнаним недійсним за рішенням колегії суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2013 року (провадження № 22-ц/774/6614/13), а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 050 (три тисячі п'ятдесят) грн. 20 коп., та витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. а разом: 314 070 (Триста чотирнадцять тисяч сімдесят) грн. 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення складено 16.05.2016 р.

Суддя С.В. Єдаменко