Справа № 466/7592/14-ц
У Х В А Л А

судового засідання

11 січня 2016 р. Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

в с т а н о в и в :

27.10.2014 року за заявою ЛКП «Північне-411» Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ № 2н-466/848/2014 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 5021,69грн., та 121,80грн. судового збору.

Копія судового наказу та копія заяви з додатками, які скеровані боржникам для відома рекомендованим листом, повернулися за закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_1 21.12.2015р. подала заяву про скасування даного судового наказу. Покликається на те, що про існування цього судового наказу стало відомо 17.12.2015р. Вважає, що даний судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки між стягувачем та боржниками відсутні договірні відносини, не подано доказів підтвердження фактичного надання таких послуг, обґрунтованості вимог стягувача, правильності розрахунків.

В судовому засіданні представник заявниці подану заяву підтримав повністю, покликаючись на вказані у ній обставини. Просить заяву задовольнити.

Представник ЛКП «Північне-411», ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися. Заява може бути вирішена у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявниці, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви та скасування судового наказу.

Заявляючи вимогу про скасування судового наказу заявниця покликається на те, що між нею та ЛКП «Північне-411» відсутні договірні відносини. Також зазначає про відсутність доказів на підтвердження фактичного надання та отримання нею житлово-комунальних послуг, правильності та безспірності проведених ЛКП «Північне-411» розрахунків.

Суд вважає такі покликання заявниці безпідставними.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Частиною 2 ст. 32 вищевказаного Закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг.

Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору.

Пункт 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до змісту ст. 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до якого споживач, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно Правового Висновку Верховного суду України (справа №6-110 цс12 від 10.12.12р.) у спорі про зобов'язання споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг встановлено, що оскільки виконавцем такі послуги надаються, однак споживач ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд ухвалює рішення про визнання зазначеного договору укладеним. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст.19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог. Самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасування судового наказу.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи боржники у встановленому законом порядку від користування послугами ЛКП не відмовилися, а фактично такими користувалися і користуються, а відтак відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови від сплати за фактично надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року при розгляді справи № 6-6ц13, законодавство не передбачає звільнення споживача від сплати за отримані послуги навіть у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг; Споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати комунальні послуги і не може бути звільнений від виплати виниклої у нього заборгованості.

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців. Докази звернення боржників до ЛКП в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.

Підстав для висновку про неправильність проведеного нарахування оплати за житлово-комунальні послуги немає.

Отже, суд обґрунтовано видав наказ про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Керуючись ст.ст.105-1,209 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 2н-466/848/2014 від 27.10.2014р. про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 5021,69грн., та 121,80грн. судового збору відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3