АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Коренюк А.М.
№22-ц/796/486/2016 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової В.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 20.10.2015 року, просив: зобов'язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити спосіб його участі у спілкуванні із сином без присутності матері дитини у визначеному ним місці до досягнення дитиною 14-річного віку за наступним графіком:

кожної першої та третьої суботи січня, лютого, березня, квітня, травня, вересня, жовтня, листопада та грудня кожного року, з 10.00 год. до 20.00 год.;

кожної другої та четвертої неділі січня, лютого, березня, квітня, травня, вересня, жовтня,

листопада та грудня кожного року, з 10.00 год.. до 20.00 год.;

з 10.00 год. 8 червня до 20.00 год. 14 червня кожного року;

з 10.00 год. 22 червня до 20.00 год. 28 червня кожного року;

з 10.00 год. 8 липня до 20.00 год. 14 липня кожного року;

з 10.00 год. 22 липня до 20.00 год. 28 липня кожного року;

з 10.00 год. 8 серпня до 20.00 год. 14 серпня кожного року;

з 10.00 год. 22 серпня до 20.00 год. 28 серпня кожного року.

Свої вимоги мотивував тим, що він, як батько, любить свого сина, а тому бажає більше часу проводити з ним, піклуватися про нього, займатися його вихованням та розвитком, гратися з ним, тощо, для чого потрібно значно більше часу, аніж фактично він має можливість, у зв'язку з певною поведінкою його колишньої дружини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2015 року позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 години участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за наступним графіком:

перша, третя субота місяця з 10.00 год. до 16.00 год., й без можливої присутності матері дитини;

друга, четверта неділя місяця з 10.00 год. до 16.00 год., й без можливої присутності матері дитини;

святкові дні та дні канікул - за попередньою домовленістю з мамою дитини й без можливої її присутності.

Зобов'язано ОСОБА_1 дотримуватися режиму харчування та відпочинку дитини.

Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з ним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення змінити та визначити спосіб його участі у вихованні дитини за графіком визначеним у його позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що він не погоджуюся з графіком побачень з сином, встановлений судом, оскільки цей графік не відповідає інтересам дитини, порушує його права на спілкування з сином.

Крім того, суд без будь-яких обґрунтувань не надав можливості бачитися з сином з 10 год. до 20 год. в один вихідний день кожного тижня. За рішенням суду він зможе бачитися з дитиною лише 6 годин на тиждень, за виключеннями святкових днів та днів канікул. Однак, цього часу недостатньо, щоб побути на риболовлі чи відвідати будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, де він для сина облаштував дитячий майданчик. Перебування на свіжому повітрі з батьком у вільний від навчання час відповідає інтересам дитини, адже це сприятиме укріпленню здоров'я сина, прививанню почуття любові до рідного краю та природи.

Вважає, що суд не дотримався роз'яснень викладених в постанові Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», не зважаючи на те, що між сторонами справи відсутні порозуміння у питаннях участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд встановив, що батько зможе бачитися з сином у святкові дні та дні канікул лише за попередньою домовленістю з матір'ю дитини.

Позивач ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник просили апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Третя особа: орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_1 дотримуватися режиму харчування та відпочинку дитини та в частині зобов'язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини та у спілкуванні сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із інтересів малолітньої дитини, встановив, що позивач, як батько малолітнього сина ОСОБА_3, має позитивні характеризуючі дані, має бажання приймати активну участь у вихованні дитини, допомагати матеріально, а тому вважав за необхідне встановити порядок спілкування позивача з дитиною, визначивши зустрічі з 10.00 год. до 16.00 год. першої та третьої суботи та другої, четвертої неділі без присутності матері, святкові дні та дні канікул - за попередньою домовленістю з мамою дитини й без можливої її присутності.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення шлюбних відносин проживає з мамою, а позивач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на його утримання.

МалолітнійОСОБА_3 наразі перебуває під наглядом мами, відвідує дошкільний навчальний заклад № 248 Дарницького району м. Києва. До садочка його приводять мама та бабуся; батько приходить провідувати сина, чому мама не заперечує (а.с. 52).

Згідно відомостей з медичного закладу, де перебуває на обліку дитина, встановлено, що ОСОБА_3 часто хворіє на простудні захворювання, перебуває на обліку у лікаря-педіатра та отоларинголога, лікаря-гастроентеролога з приводу ДЖВШ, диспанкреатизму, деформації жовчого міхура; дитина потребує дієтичного харчування і подальшого диспансерного нагляду (a.c. 49, 50).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до частин 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати,батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2 ст.159 СК України).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З матеріалів справи убачається, що згідно висновку від 20.07.2015 року №101-7121/01 Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як представника органу опіки та піклування у березні цього року ОСОБА_1 звертався з питань усунення перешкод у спілкуванні із сином. Відповідно дане питання врегульовано рішенням Комісії з питань захисту прав дитини та викладено у розпорядженні Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 05.05.2015 року № 254 «Про визначення участі батька у вихованні дитини» (а.с.30,53).

Визначення участі батька у вихованні дитини також заслухано 09.07.2015 року на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації з метою надання до суду відповідного висновку. Обговорення та прийняття рішення проводилось у присутності обох батьків дитини.

Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 09.07.2015 року №11), з метою забезпечення виключно прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважав за доцільне визначити батьку ОСОБА_1 участь у вихованні сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за наступним графіком:

перша, третя субота місяця з 12.00 години до 15.00 години;

друга, четверта неділя місяця з 12.00 години до 15.00 години;

відпочинок дитини з батьком - за попередньою домовленістю між батьками.

З метою уникнення конфліктних ситуацій між ОСОБА_1 та ОСОБА_2:

зобов'язати ОСОБА_1 дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини - ОСОБА_2

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - ОСОБА_1

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Отже обов'язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною винен існувати систематичний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Визначаючи спосіб участі позивачів у вихованні та спілкування з дитиною, суд першої інстанціївзяв до уваги малолітній вік дитини, особисті відносини дитини з обома батьками, її стан здоров'я.

Разом з тим, коригуючи визначений органом опіки та піклування графік участі позивача у вихованні дитини збільшив кількість годин зустрічей на 3 години, суд не врахував, що час для зустрічей повинен бути достатнім та неповинен носити формальний характер.

Також, встановивши графік участі батька у вихованні дитини у святкові дні та дні канікул за попередньою домовленістю з матір'ю дитини суд першої інстанції спір в цій частині фактично не вирішив.

Колегія суддів виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи, що зустрічі дитини з батьком не повинні носити формальний характер, бути достатніми за часом для спілкування батька з сином, з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини колегія суддів вважає за доцільне в цій частині рішення суду змінити, визначивши наступний графік участі батька у вихованні дитини:

перша, третя субота кожного місяця з 10.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини;

друга, четверта неділя кожного місяця з 10.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини;

влітку: другий, третій тиждень липня кожного року без присутності матері дитини.

В решті рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Слід зазначити, що у разі зміни обставин, пов'язаних з віком дитини, станом її здоров'я, психологічного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року змінити в частині встановлення ОСОБА_1 графіку годин участі у вихованні та спілкуванні з сином, встановивши ОСОБА_1 години участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за наступним графіком:

- перша, третя субота кожного місяця з 10.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини;

- друга, четверта неділя кожного місяця з 10.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини;

- влітку: другий, третій тиждень липня кожного року без присутності матері дитини.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді