АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Приватне підприємство «Будспецпроект», ОСОБА_1, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ТОВ «Схід Фінанс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ПАТ «Будспецпроект», ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінити стягувача ПАТ «ВТБ Банк» його правонаступником ТОВ «Схід Фінанс».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2016 заяву задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі № 755/11629/13-ц за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ПП«Будспецпроект», ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, стягувача з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Схід Фінанс».

Справа №755/11629/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14109/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відповідно до договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань новий кредитор ТОВ «Схід Фінанс» та первісний кредитор ПАТ «ВТБ Банк» визначають право вимоги грошових зобов'язань у розмірі 878 113,26 грн., що не відповідає розміру заборгованості за кредитним договором визначеному рішенням. Зазначила про відсутність доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до заявника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Схід Фінанс» в результаті відступлення права вимоги є новим кредитором.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2014 позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» до ПП «Будспецпроект», ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з ПП «Будспецпроект», ОСОБА_1заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 478 191,37 грн., судовий збір у розмірі 1 720,50 грн. з кожного (т. 1, а. с. 191-193). 24.10.2014 Дніпровським районним судом було видано виконавчий лист №755/11629/13-ц на виконання зазначеного рішення. 04.11.2014 ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 478 191,37 грн. (а. с. 200-201). 08.06.2016 між заявником та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100.2.3-13/52к-11 від 18.03.2011 та договором поруки від 18.03.2011 № 100.2.2-13/53п-11 перейшло до ТОВ «Схід Фінанс» (а. с. 197-199).

У зв'язку з укладенням вказаного договору заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження за рішенням суду.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження». (Постанова Верховного Суду України від 20.11.2013 справа N 6-122цс13).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Матеріали справи свідчать, що 08.06.2016 між ТОВ «Схід Фінанс» та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100.2.3-13/52к-11 від 18.03.2011 та договором поруки від 18.03.2011 № 100.2.2-13/53п-11 перейшло до ТОВ «Схід Фінанс» (а. с. 197-199).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження правильними.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що відсутні докази на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до заявника є необґрунтованими, зважаючи на те, що вона не є стороною вказаного договору відступлення вимоги .

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк