У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення додаткових витрат на дитину, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення додаткових витрат на дитину.

На обґрунтування вимог ОСОБА_6 посилалася на те, що з 14 листопада 1998 року по 22 вересня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час син навчається в Калуському коледжі економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Вартість навчання за весь період становить 17 710 грн, нею оплачено 4 620 грн за рік навчання сина, оскільки відповідач добровільно додаткової допомоги на утримання сина не надає, тому позивач просила стягнути з нього вартість витрат на навчання сина у розмірі 2 310 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 2 310 грн додаткових витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесених на навчання дитини, та 365 грн 40 коп. витрат з оплати судового збору і в дохід державного бюджету 121 грн 80 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що сторони з 14 листопада 1998 року по 22 вересня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 6). Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5), який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Рішенням Калуського міського суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2003 року з відповідача стягнуто аліменти в користь позивача на утримання їхнього сина в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше Ѕ частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На даний час ОСОБА_8. навчається в Калуському коледжі економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу (а. с. 7, 10).

Згідно із договором від 19 серпня 2014 року № ОКСМ-14-003 про підготовку молодшого спеціаліста загальна вартість навчання студента за весь термін становить 17 710 грн.

Згідно із копіями чеків від 19 серпня 2014 року № 1420 та від 20 січня 2015 року № 2239 (а. с. 11) ОСОБА_6 оплатила за навчання сина ОСОБА_8 4 620 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні позивачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів, які свідчать про виняткові (особливі) обставини, що вказувало б на підстави для стягнення додаткових витрат на дитину, а сам факт навчання в коледжі не є винятковою обставиною.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що навчання сина сторін у коледжі є особливою обставиною, яка є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З огляду на викладене додаткові витрати на дитину можуть стягуватись у випадку, коли такі були викликані особливими обставинами.

Згідно зі ст. 43 Закону України «Про освіту» коледж є вищим навчальним закладом, який здійснює підготовку фахівців певного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня).

Виходячи з наведеного, сам по собі вступ дитини на навчання до такого навчального закладу з метою здобуття відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) не може безумовно свідчити, що витрати, пов'язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв'язку із цим обов'язків у батьків брати у них участь.

За таких обставин, з урахуванням того, що з відповідача за рішенням суду стягнуто аліменти на дитину до досягнення нею повноліття, висновок апеляційного суду про наявність підстав для покладення на нього обов'язку щодо участі у додаткових витратах, пов'язаних з навчанням дитини, є передчасним.

З огляду на викладене рішення апеляційного суду про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 додаткових витрат, сплачених за навчання у розмірі 2 310 грн, підлягає скасуванню.

Провівши оцінку наданих сторонами доказів, їх належність, допустимість та достовірність кожного окремо, а також в сукупності, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України встановивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин ухвалене у справі судом апеляційної інстанції рішення підлягає скасуванню як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року скасувати.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук