Справа № 346/4735/16-ц
Провадження № 2/346/1692/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого-судді - Веселова В.М.

секретаря - Максим`юк М.А.

з участю позивачки - ОСОБА_1

відповідача -ОСОБА_2

третя особа - представник органу опіки та піклування - Івахнюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Коломийської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні і пояснила, що відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 01.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач дитиною не цікавиться, не виявляє бажання займатися його вихованням, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала просить прийняти рішення яким слід позбавити батьківських прав оскільки він не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вказав, що після розлучення позивачка забрала у нього все майно і він виплачує за неї всі кредити. Крім цього, вказав,що позивачка не дає йому можливості зустрічатись з сином. Оскільки він продовжує виплачувати кредитні кошти, він не може матеріально утримувати сина.

Представник органу опіки та піклування Коломийської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Підтвердив той факт, що відповідач не цікавився своєю дитиною, не приймає участі у його вихованні, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що надав суду відповідний висновок.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача представника служби у справах дітей, думку прокурора, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 травня 2001 року. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 1.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач - ОСОБА_2, є батьком, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою. Однак з часу розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання та розвитку своїх дітей, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України.

Так, з пояснень сторін вбачається, що після розлучення позивачка пішла від відповідача, на даний час самостійно придбала собі квартиру, в якій проживає разом з сином. Після розлучення вона частково оплатила відповідачу спільний кредит, який було взято на придбання автомобіля, про що надала відповідачу розписку. Позивачка не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 10 жовтня 2016 року,дитина проживає разом з позивачкою в окремій квартирі, яка має всі комунальні вигоди. Дитина має окрему кімнату з усіма зручностями. Дитина навчається у 8 класі ЗОШ №4,додатково відвідує секцію з боксу у ФСК «Локомотив» і додаткові заняття з математики. Таким чином,на даний час син ОСОБА_4, який проживає з мамою - позивачкою в справі, має всі належні умови для проживання та фізичного і духовного розвитку. В матеріалах справи є відповідь на запит з Коломийської школи №4 про те, що відповідач як батько, жодного разу не відвідав батьківські збори, не брав участі в урочистих класних та загальноосвітніх подіях, з класним керівником не спілкувався, усіма питаннями навчання та виховання дитини вирішує мати.

Відповідно до висновку Служби у справах неповнолітніх Коломийської міської ради від 25.10.2016 року №254 зазначено, що відповідач самоусунувся від виховання сина, не піклується ним, не турбується про його стан здоров`я, та рівень життя, батьківські збори в школі не відвідав жодного разу, жодної матеріальної допомоги на виховання сина не надає. На даний час відповідач не турбується про фізичний та моральний розвиток дитини, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, фактично перестав спілкуватись з ним. Даним висновком визначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відповідача по справі.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для особи,що позбавляється таких прав, так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька чи матері в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Судом встановлено,що відповідач по справі нехтує своїми батьківськими обов'язками, не турбується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не цікавиться його здоров'ям, підготовкою сина до самостійного життя, не виявляє інтересу до внутрішнього світу своєї дитини.В судовому засіданні відповідач категорично відмовився матеріально допомагати дитині. Матеріальним забезпеченням сина займається виключно мати - позивачка в справі, дитина проживає з мамою в нормальних умовах, їй забезпечено хороші умови, родина є матеріально забезпечена.

Щодо заперечення відповідача, що йому позивачка не надає часу на побачення з дитиною, перешкоджає його зустрічам з дитиною,то таких доказів відповідач суду не представив,так само з цього питання він не звертався до Служби у справах дітей про встановлення часу для зустрічі з дитиною. В судовому засіданні відповідач визнав ,що не надає жодної матеріальної допомоги дитині, оскільки має непогашений кредит. Однак, позивачка надала суду копію розписки ,яку написав відповідач про те,що він отримав від позивачки кошти за машину.

Встановлене судом, підтверджується висновком Служби у справах неповнолітніх Коломийської міської ради, копією свідоцтва про народження дитини, копією рішення про розірвання шлюбу,актом про обстеження умов проживання дитини та іншими перевіреними в суді доказами.

На підставі ст.ст.150,164 п.2,165,166 Сімейного кодексу України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» та керуючись ст.ст.213 - 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Позбавити ОСОБА_2, 1977 року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає в АДРЕСА_2 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Веселов В. М.