Провадження № 2/161/221/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 108 від 27 грудня 1996 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 950 гривень, строком на 3 роки, з 27 грудня 1996 року по 27 грудня 1999 року. Згодом суму кредиту було збільшено до 4 950, гривень. Відповідач зобовязання вказаним договором належним чином не виконав. В результаті чого, в нього, станом на 27.08.2015 року, мається заборгованість в сумі 31 119,95 гривень, яка складається з наступного:

- 4 950,00 гривень заборгованість по кредиту;

- 23 844,00 гривень сума індексації простроченої заборгованості;

- 2 325,95 гривень сума 3% річних.

Просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав у ньому викладених, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив застосувати строки позовної давності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей..

Судом при розгляді справи встановлено, що 27 грудня 1996 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 108 (а.с. 4). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, АБ «Брокбізнесбанк» надало ОСОБА_2 кредит в сумі 950 гривень, на строк до 27 грудня 1999 року. ОСОБА_2 зобовязався виконувати вимоги даного договору та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до статті ст. 71 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті ст. 75 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Також судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 108 від 27 грудня 1996 року, яка виникла за період з 28 грудня 1999 року по серпень 2015 року (а.с. 6).

При цьому позивач звернувся до суду лише 31 серпня 2015 року. Таким чином позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, який передбачений ст. 71 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин. При цьому, позивач звернувся до суду після спливу позовної давності, про застосування якої також просить відповідач.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено становить три роки. При цьому, позивач звернувся до суду 31 серпня 2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 108 від 27 грудня 1996 року, яка виникла за період з 28 грудня 1999 року по серпень 2015 року. Таким чином, строк звернення до суду у позивача сплинув у грудні 2002 року, про що достовірно було відомо позивачеві. Оскільки позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності для звернення до суду. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 75 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.10, 57, 60, 212 215ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ПАТ «Брокбізнесбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Рішення в повному обємі складено

01 лютого 2016 року