Пр.№2/366/333/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 липня 2016 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивачки ОСОБА_1,

відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності ,а саме:земельною ділянкою площею 0,25 га та площею 0,1966га, яка розташована в с.Сукачі по вул..Леніна, 108 Іванківського району Київської області.

Позивачка мотивує свій позов тим,що вона є власником вище вказаних земельних ділянок, які розташовані в селі Сукачі по вул.Леніна,208 Іванківського району Київської області. У жовтні 2015 року померла її сусідка, ОСОБА_3,яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину після якої оформила її дочка ОСОБА_4

27 квітня 2016 року ОСОБА_2(далі-відповідач),діючи протиправно, без ніякої правової підстави знищив паркан на межі домоволодінь №208 та №210 по вул..Леніна в с.Сукачі довжиною 20 метрів.

Внаслідок неправомірних дій відповідача вона не може повноцінно реалізувати свої повноваження власника земельної ділянки.

Крім того, своїми неправомірними діями відповідач спричинив їй пряму матеріальну шкоду,яка складається з вартості матеріалу знищеного паркану-585 грн. 80 коп. та витрати на його встановлення.

Також протиправними діями відповідача їй спричинена моральна шкода,яка полягає в психологічному дискомфорті,якого вона зазнає протягом тривалого проміжку часу,переживаннях,викликаних тривалим порушенням нормального та звичного розпорядку життя,душевних хвилюваннях за психологічний стан матері, яка проживає в с.Сукачі разом з нею і за якою вона здійснює догляд.

Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює у 5000 гривень. Вважає,що саме така сума зможе хоч якось компенсувати спричинені їй моральні страждання,вона відповідає вимогам розумності і справедливості.

Позивачка просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою в с.Сукачі вул..Леніна,208 Іванківського району Київської області,зобов»язавши ОСОБА_2 власними коштами відновити паркан між їх земельними ділянками,встановлених Державним актом про право власності не земельну ділянку серії ЯК№287329.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь 585 грн. 80 коп. відшкодування матеріальної шкоди,спричиненої неправомірними діями та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати покласти на відповідача.

Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України(Підстави набуття права на землю із земель державної чи комунальної власності) слідує, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

З ч.2 ст.116 ЗК України слідує, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність громадян або надання у користування.

З Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК№ 257329 слідує,що ОСОБА_1, яка проживає в м.Києві пр..Ватутіна,6а,кв.76,згідно рішення Ладижицької сільської ради №У-39-224,39 сесія 5 скликання від 27.09.2010 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована в с.Сукачі вул.. Леніна,208 Іванківського району Київської області та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд.

З Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК№ 257330 слідує,що ОСОБА_1, яка проживає в м.Києві пр..Ватутіна,6а,кк.76,згідно рішення Ладижицької сільської ради №У-39-224,39 сесія 5 скликання від 27.09.2010 є власником земельної ділянки площею 0,1966 га, яка розташована в с.Сукачі вул.. Леніна,208 Іванківського району Київської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Отже, ОСОБА_1 є власником земельної ділянка загальною площею 0,4466 га, яка розташована в селі Сукачі по вул.. Леніна,208 Іванківського району Київської області.

З Висновку №1063 ЄО№1867 Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області слідує,що 29.04. 2016 року ОСОБА_1 звернулася у відділення поліції з заявою про те,що сусід ОСОБА_2 погрожує їй та її паркан,який вона замінила( не вказано що зробив),а з позову вбачається,що відповідач паркан зняв,повалив та пошкодив.

З Висновку про результати звернення громадянки від 3.05. 2016 року слідує,що Іванківський ВП Вишгородського відділення поліції в Київській області перевірив заяву ОСОБА_1,не виявив у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення та рекомендує звергнутися в суд з цивільним позовом.

З Акта обстеження земельних ділянок гр..ОСОБА_1 вул..Леніна,208 с.Сукачі від 10.05. 2016 року №02-23-151 слідує,що комісія Ладижицької сільської ради у складі: сільського голови-Руденка О.В.-голова комісії, ОСОБА_5, інженера-землевпорядника ОСОБА_6-члени комісії, провели обстеження земельної ділянки гр..ОСОБА_7

В ході обстеження було виявлено,що проміри вказані в державному акті ЯК№287330 та ЯК№287329,які належать ОСОБА_1 відрізняються від фактичного землекористування власником земельних ділянок.

«Для вирішення цього спірного питання рекомендуємо Вам звернутися до Ладижицької сільської ради з заявою для створення більш розширеної комісії з залученням представника адміністрації,управління Держгеокадастру в Іванківському районі,дільничного інспектора.».

Вказаний акт було направлено позивачці ОСОБА_1

З пояснень позивачки слідує,що з актом вона знайома, але вона нікого не просила обмірювати її земельну ділянку,оскільки вважає,що її права як землевласника закріплено в Державному акті на право власності.

З Акту обстеження земельної ділянки гр..ОСОБА_1, проведеного 10.05. 2016 року слідує,що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою в інших розмірах,ніж вказано у її державних актах,проте, в даному акті не вказано, цей розмір менший, чи більший та чи порушено права ОСОБА_1

Сторонам рекомендовано звернутися з заявлю до Ладижицької сільської ради,яка створить комісію для відновлення межі між спірними земельними ділянками.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України(далі-ЗК) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

З позову слідує, що між сторонами виник спір про межу.

Відповідно до п.1.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками,затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 16 червня 2010 р. за N 391/17686 слідує,що ця Інструкція визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до п. 4.1.Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів

між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Відповідно до пункту 4.2. Інструкції, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках,коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

З пункту 4.3. Інструкції слідує,що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Ст.152 ЗК України дає перелік способів захисту землевласника (землекористувача) на земельну ділянку,проте, відновлення меж, який можна визнати одним із способів захисту прав, не входить до компетенції суду.

В той же час, позивачка упевнена,що вона правильно користується земельною ділянкою, в межах державного акту,тобто, межа земельної ділянки визначена.

Відповідач заявив клопотання про надання судом вказівки сільській раді призначити комісію, для визначення меж між спірними ділянками,на що заперечила позивачка.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом.

Клопотання відповідача про встановлення правильності межових знаків могла б визначити,чи порушено права позивачки як землевласника діями відповідача ОСОБА_2, який зніс огорожу між земельними ділянками, проте, позивачка проти такого обміру заперечує, а відповідач з позовом до суду не звертався.

Узагальнюючи вище викладене, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела своїх вимог в частині порушення її прав користування земельною ділянкою, яка розташована в с.Сукачі по вул..Леніна,№208 Іванківського району Київської області,а тому позов в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою слід відмовити,як необґрунтований.

Відповідач не заперечує,що він дійсно зняв та перемістив встановлену позивачкою огорожу, яку та пізніше перенесла до свого сараю, проте, позивачка нічим не довела,що огорожа була пошкоджена, а тому у стягнення вартості огорожі також слід відмовити.

Оскільки позивачка не довела,що відповідачем порушено її право на користування земельною ділянкою, що огорожу вона встановила саме по межі своєї земельної ділянки, визначеної в державних актах на право власності, а також що вказана огорожа відповідачем умисно чи з необережності була пошкоджена, у задоволенні моральної шкоди слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. 152 ЗК України, керуючись ст.ст. 10,60,80,88, 209-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на його оскарження, а в разі подачі апеляції - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Суддя :