Справа № 472/907/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2016 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Замети Н.В.,

представника позивача Сергеєва Ю.А.,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників третьої особи Колесник О.А., Чепки Т.І.,

прокурора Морозова Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом Веселинівська районна державна адміністрація до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,треті особи Миколаївська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області, Веселинівський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2016 року Веселинівська районна державна адміністрація Миколаївської області звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 є матір'ю чотирьох дітей: - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3.

З 1999 року по 2004 рік громадянка ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, жителем смт. Веселинове. За період перебування у шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_10 та ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідні записи та видані свідоцтва про народження.

Після розлучення, впродовж тривалого часу (близько 11 років) ОСОБА_2 проживала з громадянином ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу. За час проживання у них народилася донька - ОСОБА_8.

Окрім того, у 2014 році ОСОБА_2 народила малолітнього ОСОБА_9, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Вказана сім'я з 2010 року періодично перебуває під соціальним супроводом Веселинівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, та на обліку служби у справах дітей з причин ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків. Впродовж всього часу з громадянкою ОСОБА_2 проводилася робота, направлена на покращення ситуації в сім'ї, а саме: щодо припинення зловживання алкоголем, щодо підвищення виховного потенціалу матері, щодо створення належних умов для проживання та розвитку дітей, тощо. Вказана громадянка неодноразово розглядалася на засіданнях виконкому сільської ради, де їй надавалися рекомендації та виносилися попередження, та нажаль, противних результатів це не дало.

ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, спілкується з сумнівними компаніями, вчиняє сварки та бійки зі своїм співмешканцем в присутності дітей, що негативно впливає на їх психічний стан, не забезпечує нормальних умов проживання дітям, належного харчування та розвитку. Окрім того, малолітні діти часто залишаються без догляду, що є загрозою їх життю та здоров'я.

22 серпня 2016 року по центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді надійшло повідомлення від жителів села, що в АДРЕСА_1 знаходяться неповнолітні та малолітні діти, які потребують соціального захисту. В цей же день, працівниками центру спільно з працівниками поліції було здійснено виїзд за вказаною адресою, в результаті якого виявлено, що перебування дітей в сім'ї загрожує їх життю та здоров'ю, про що складено відповідний акт. Діти були доставлені в центральну районну лікарню.

23 серпня 2016 року, на клопотання центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, виконкомом Миколаївської сільської ради було прийняте рішення про відібрання неповнолітніх: ОСОБА_10, ОСОБА_7 та малолітніх: ОСОБА_8 ОСОБА_9 від їх матері - ОСОБА_2 та влаштування їх до державних закладів.

25 серпня 2016 року, за направленням служби у справах дітей неповнолітня ОСОБА_7 та малолітня ОСОБА_8 були влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Вознесенської міської ради. Малолітній ОСОБА_9, відповідно до розпорядження Веселинівської райдержадміністрації від 01.09.2016 р. №194-р, 06 вересня 2016 року був влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини.

Відповідно до п.11 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 р. №866, служба у справах дітей Веселинівської райдержадміністрації вжила ряд заходів з метою визначення доцільності передачі неповнолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 таміли на утримання та виховання їх батькам - ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а саме: обстежили умови проживання вказаних осіб, про що склали відповідні акти, провели бесіди з батьками дітей, з'ясували їхню позицію щодо даного питання.

В результаті проведеної роботи було встановлено наступне.

Громадянин ОСОБА_3 проживає у смт. Веселинове, має іншу сім'ю, трьох дітей. Він практично весь чач не спілкувався зі своїми дітьми від першого шлюбу, не приймав участі у їх вихованні та утриманні. ОСОБА_10 і зараз не виявляє бажання опікуватися дітьми, утримувати їх та виховувати, про що надав письмове пояснення та відповідні документи.

Громадянин ОСОБА_6 проживає у с. Градівка у будинку, який не придатний для проживання. Він також не приймав участі в утриманні своєї доньки, її вихованні та розвитку. Вказаний громадянин фактично не має місця проживання, постійного доходу, зловживає спиртним.

Питання доцільності передачі неповнолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_7 та малолітньої ОСОБА_8 їх батькам розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини при Веселинівській райдержадміністрації, де було прийнято рішення про недоцільність передачі дітей батькам, так як вказані громадяни фактично самоусунулися від виконання своїз батьківських обов'язків, не виявляють бажання піклуватися дітьми, мотивуючи відсутністю можливості.

Зважаючи на те, що громадяни: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не утримують своїх дітей матеріально, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкуються з дітьми взагалі, можна зробити висновок, що відповідачі по справі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей і навіть не заперечують цього. Вони не цікавилися і не цікавляться їх життям, не відвідували і не відвідують їх.

Громадянка ОСОБА_2 також не належним чином виконує свої батьківські обов'язки: не створює умов проживання дітям, не забезпечує їм повноцінне харчування, не сприяє їх духовному розвитку, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це передбачено чинним законодавством.

Все вищевказане свідчить виключно про одне: відповідачі по справі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

В судовому засіданні представник позивача Дикусар О.В. вимоги позову підтримала повністю та з тих же підстав. Зокрема суду пояснила, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вихованням дітей не займаються, не цікавляться їх станом здоров'я та розвитком, неналежно виконують свої батьківські обов'язки,ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зловживають спиртними напоями, за місцем проживання характеризується негативно, за весь період перебування дитини в державних закладах відвідала дітей декілька разів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила що опинилася в складних життєвих обставинах, має намір поліпшити умови проживання, зробити ремонт в кімнатах, полагодити дах, підключити газове опалення.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що дійсно в нього не має умов для проживання, оскільки будинок знаходиться в аварійному стані, але має намір поліпшити умови для проживання.

Відповідач ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає що позов не підлягає задоволенню, так як спілкується зі своїм сином, а з донькою не спілкується, оскільки вона з дитинства не бажала з ним спілкуватися. На даний час він створив іншу сім'ю, є інші діти, забрати сина ОСОБА_11 та доньку ОСОБА_7 він не може, так як не дозволяє житлова площа приміщення де він проживає з іншою сім'єю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Миколаївська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області Колесник О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, зокрема суду пояснив, що відповідачка ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зарекомендували себе з негативної сторони, не працюють, вживають спиртні напої, неналежним чином виконують батьківські обов'язки щодо виховання, утримання дітей.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Веселинівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Чепка Т.І. суду пояснила, що вона була присутня при проведенні обстеження матеріально - побутових умов проживання відповідачки ОСОБА_2, відповідачка знаходилася вдома, але в стані алкогольного сп'яніння, в будинку брудно, холодно, діти голодні, брудні, їжа відсутня. Тому вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Неповнолітня ОСОБА_7 суду пояснила, що навчається та проживає в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Вознесенської міської ради. Мати декілька разів приїздила провідати її до школи - інтернат, а батько взагалі не цікавиться її долею. Також вказала, що не бажає, щоб її матір позбавили батьківських прав, сподівається що мати зможе змінити своє ставлення до дітей, а також налагодити побутові умови. Також висловила бажання налагодити відносини з батьком.

Неповнолітній ОСОБА_10 суду пояснив, що мати не здійснює належний догляд, зловживає спиртними напоями, крім того коли він приїздить на канікули то він проживає не в дома, а в друзів. З батьком ОСОБА_3 він підтримує стосунки, батько допомагає йому, в тому числі частково фінансово підтримує його.

Прокурор Морозов Д.М. в судовому засіданні висловив думку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі не виконують свої батьківські обов'язки, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Тому просить суд задовольнити позов повністю.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, третіх осіб Чепку Т.І., Колесник О.А., прокурора, свідка, малолітню дитину ОСОБА_7 дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 є матір'ю дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 23 грудня 1999 року /а.с.9/, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 06 лютого 2002 року /а.с.19/, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 10 грудня 2007 року /а.с.10/, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 07 квітня 2014 року /а.с.11/.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 23 грудня 1999 року /а.с.9/ та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 06 лютого 2002 року /а.с.19/.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 є батьком малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 10 грудня 2007 року /а.с.10/.

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України ОСОБА_9 в графі відомості про батька є ОСОБА_15 /а.с. 12/.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі, але в 2004 року році шлюб було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 від 23 травня 2006 року /а.с. 17/.

Відповідно до клопотання сільського голови Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Колесника О.А., який просить вжити заходів щодо влаштування дітей: ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, оскільки вони були відібрані у матері ОСОБА_2

Відповідно до повідомлення центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області №293 від 25.08.2016 року адміністрація Центру повідомляє, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають за адресою: с. Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області, зараховані до ЦСПРД ССД ВМР на повне державне забезпечення.

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов життя дітей в сім'ї від 22 серпня 2016 року, в житловому будинку відповідачки ОСОБА_2 на момент обстеження мати дітей знаходилася в стані алкогольного сп'яніння, спала в сараї, співмешканець в стані алкогольного сп'яніння роздягнений поводив себе агресивно, вживаючи нецензурну лайку, діти брудні та голодні були на вулиці. Зі слів старших дітей впродовж тривалого часу мати з співмешканцем вживають алкогольні напої, не піклуються про дітей , не готують їжу. Будинок в занедбаному стані, брудно, речі дітей брудні розкидані.

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов життя дітей в сім'ї від 08 вересня 2016 року, в житловому будинку відповідача ОСОБА_6 проживає один в будинку, який потребує капітальному ремонту. Будинок складається з трьох кімнат, не забезпечений опаленням, без предметів побуту, санітарний стан житла жахливий.

Згідно з висновком голови Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області Філімонова А.В. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 № 190/22-01-02/07 від 14.06.2016 року з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітніх дітей було вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її неповнолітніх та малолітніх дітей: ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Згідно з висновком голови Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області Філімонова А.В. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 № 227/22-01-02/07 від 30.09.2016 року з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітніх дітей було вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його неповнолітніх та малолітніх дітей: ОСОБА_10, ОСОБА_7.

Згідно з висновком голови Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області Філімонова А.В. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 по відношенню до його малолітньої доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини було вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 по відношенню до його малолітньої доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно листа Управління охорони здоров'я Миколаївський обласний будинок дитини №03-1166-04 від 28.11.2016 р. ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває в Миколаївському обласному Будинку дитини з 06.09.2016 р. Має затримку психомовного розвитку. Результат огляду медико-педагогічної комісії від 02.11.2016 р.: потребує комплексного педагогічного впливу, заняття за програмою 2-3 роки життя, логопедичної допомоги.

Відповідно до відповіді Управління охорони здоров'я Миколаївський обласний будинок дитини №03-1146-04 від 22.11.2016 р. за весь час перебування малолітнього в закладі ОСОБА_9, його матір ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала, долею дитини не цікавилася.

Відповідно до листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області №400 від 28.11.2016 р. на момент влаштування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області 25.08.2016 р. діти були дуже налякані. Дівчатка були одягнені бідно, одяг який був на них брудний, від самих дівчаток пахло неприємно. Зі слів дівчаток батьки вживають алкоголь. У сім'ї були сварки, бійки і вони змушені були часто тікати з дому. Такий факт розладив психіку дітей.

Згідно листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області №497 від 25.10.2016 р. громадянка ОСОБА_2, діти якої знаходяться у центрі у вихідний день 22.10.2016 р. телефонувала на телефон директора центру та просила надати їй якісь характеристики на дітей. Їй було роз'яснено процедуру надання відповідних документів. Але ОСОБА_2 продовжувала цілий день телефонувала. З її висловлювань, незв'язної мови та неодноразових запитань було зроблено висновок, що ОСОБА_2 була в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов життя дітей в сім'ї від 13 грудня 2016 року, в житловому будинку відповідачки ОСОБА_2 на момент обстеження в будинку знаходилися гр.. ОСОБА_2, мати ОСОБА_18 та незнайомий чоловік. З моменту відібрання дітей поліпшень умов проживання не відбулося. В будинку холодно, стояв запах від сигаретного диму. ОСОБА_2 та її мати проживають лише в одній кімнаті- прохідній де двері завжди зачинені. ОСОБА_2 неодноразово обіцяла полагодити стелю, але все що зробила прибрала сміття з підлоги. Світло в деяких кімнатах відсутнє взагалі, електричні дроти звисають зі стелі без електрообладнання.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 9 Конвенції проголошує, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За положеннями статті 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, які не мають сім'ї, і про дітей, які не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 4 СК України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Статтею 164 СК України визначено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а саме мати, батько, зокрема, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савін проти України» від 18 грудня 2008 року, в п. 50, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини". З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К.А. проти Фінляндії" (K.A. v. Finland), N 27751/95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I).

Європейським судом зазначалося, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України).

Посилання позивача у позові на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надали заяви про відмову у вихованні дітей не може вважатися доказом ухилення останніх від батьківських обов'язків, оскільки сам по собі факт надання такої заяви (тим більше, що згодом вони були відкликані в судовому засіданні) не є підставою для позбавлення батьківських прав за вимогами, передбаченими ст. 164 СК України.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає що відповідачі можуть змінити своє ставлення до своїх дітей, також поліпшити побутові умови, які не будуть небезпечними для проживання дітей, тому в позові слід відмовити, водночас суд вважає за необхідне прийняти рішення про відібрання дітей у відповідачів і передачу органам опіки та піклування

Також суд враховує думку дитини - ОСОБА_7, яка зазначила, що не бажає, щоб її матір позбавили батьківських прав.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області - задовольнити частково.

Відібрати від батьків громадян України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки с. Водла Пудожського району Корелія, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця м. Ташкент Узбекистан, неповнолітніх дітей без позбавлення батьківських прав - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати їх органу опіки та піклування службі у справах дітей Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Відібрати від батьків громадян України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки с. Водла Пудожського району Корелія, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, уродженця с. Градівка Веселинівського району Миколаївської області, неповнолітню дитину без позбавлення батьківських прав - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та передати її органу опіки та піклування службі у справах дітей Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Відібрати від матері громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки с. Водла Пудожського району Корелія, неповнолітню дитину без позбавлення батьківських прав - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та передати його органу опіки та піклування службі у справах дітей Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Попередити відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на органи опіки та піклування службу у справах дітей Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області контроль за виконанням ними батьківських обов'язків.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки с. Водла Пудожського району Корелія, аліменти на утримання дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 /п'ятсот/ гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця м. Ташкент Узбекистан, аліменти на утримання дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 /п'ятсот/ гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, уродженця с. Градівка Веселинівського району Миколаївської області, аліменти на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 /п'ятсот/ гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Роз'яснити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей.

В задоволенні позову Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки с. Водла Пудожського району Корелія, на користь держави судовий збір в розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна/ гривня 20 /двадцять/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця м. Ташкент Узбекистан, на користь держави судовий збір в розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна/ гривня 20 /двадцять/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, уродженця с. Градівка Веселинівського району Миколаївської області, на користь держави судовий збір в розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна/ гривня 20 /двадцять/ копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області П. О. Чаричанський