Справа № 144/1290/15-ц Провадження № 22-ц/772/1942/2016Головуючий в суді першої інстанції Герман О. С.
Категорія 23 Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Ковальчука О.В., Марчук В.С.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «ЗІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі, про визнання договору оренди землі недійсним , -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2015 року до суду через представника за довіреністю ОСОБА_3, звернулась ОСОБА_2 з позовом до ПП «ЗІС» с. Війтівка Бершадського району про визнання договору оренди землі недійсним. Вказала, що вона є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом. В січні 2015 року їй стало відомо, що існує договір оренди землі, укладений нібито між нею та ПП «ЗІС», відповідно яких відповідач має право користування земельною ділянкою строком на 10 років. Враховуючи, що даний договір вона не підписувала, нікого не уповноважувала це зробити, просить визнати даний договір оренди землі недійсним.

Про існування договору їй стало відомо у 2015 році. Отримувала плату в ПП «ЗІС» за користування земельною ділянкою з 2006 року. Так в серпні 2012 року звернулась до ПП «ЗІС» із заявою про видачу їй плати за користування її земельною ділянкою наперед за 2012, 2013, 2014, 2016. ПП «ЗІС» задовольнило її заяву та видало їй відповідну орендну плату. В заяві та розписці зазначала номер та дату договору оренди землі за яким ПП «ЗІС» видало орендну плату. На час написання вищевказаної заяви та розписки, їй потрібні були терміново кошти, тому уваги, що існує договір оренди землі укладений між ПП «ЗІС» та нею не надала, даний факт її тоді не цікавив. А тому, просила позов задоволити.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 21.04.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення скасувати, як таке, що поставновлене з порушенням норм матеріального права і ухвалити нове, яким задоволити позов.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права.

Обгрунтованим визнається рішення, коли висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК Україниособа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч. 3ст. 203 ЦК Україниволевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч.2ст. 207 ЦК України).

Частиною першоюстатті 215 ЦК Українивизначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостоюстатті 203 ЦК України.

Статтею 208 ЦК Українивстановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю.

У відповідності дост. 60 ЦПК України,кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1.

19 квітня 2006 року між позивачем та ПП «ЗІС» с. Війтівка Бершадського району, підписано договір оренди землі № НОМЕР_3, щодо цієїземельної ділянки строком на 10 років.

Вказаний договір було зареєстровано в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № НОМЕР_2. 07 травня 2010 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору до 2025 року та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № НОМЕР_4 (а.с. 12). Позивачем 03 серпня 2012 року, було написано заяву та розписку(а.с. 156-157) згідно якої вона отримала орендну плату за 2013, 2014, 2015, 2016 роки за оренду земельної ділянки згідно договору оренди землі № НОМЕР_3 від 19.04.2006, зареєстрований Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № НОМЕР_2 від 09.07.2006 року.

Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 118/тдд від 25 січня 2016 року підпис від імені ОСОБА_2 в договорі оренди від 19 квітня 2006 року, зареєстрованого за № НОМЕР_2 від 09 серпня 2006 року, в графі «Реквізити» підпис орендодавця, ймовірно виконаний не позивачкою, а іншою особою. Ознак навмисно зміненого почерку при виконанні підпису від імені ОСОБА_2 в оспорюваному договорі оренди землі в примірнику наданому відділом Держземагенства у Теплицькому районі в графі «Реквізити» підпис орендодавця, не виявлено.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність волевиявлення позивача на встановлення її цивільних прав та обовязків щодо укладення договору оренди землі, яка перебуває у її власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписувала договір оренди землі від 19 квітня 2006 року та не надавала відповідних повноважень іншій особі на їх підписання.

Проте, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої першої інстанції визнав, що при зверненні до суду позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки, позивачем було подано до відповідача відповідну заяву та розписку про отримання орендної плати згідно договору оренди землі між сторонами і позивач визнав факт написання та підписання вищевказаних документів 03.08.2012, а початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, то позивач не використав відведений ЦК України строк для захисту свого права.

Такий висновок суду є помилковим.

Стаття 257 ЦК Українипередбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї статті початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Про існування оспорюваного договору позивачці стало відомо у 2015 році, що в розумінні ч. 1 ст.261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, а тому враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, рішення суду перщої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та постановити нове .

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2016 року скасувати та постановити нове.

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати недійсним договір оренди землі укладений 19 квітня 2006 року між приватним підприємством «ЗІС» та ОСОБА_2, зареєстрований Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 серпня 2006 року за №НОМЕР_2.

Стягнути з приватного підприємства «ЗІС» на користь ОСОБА_2 1093 грн. 52 коп. відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: