АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7045/15-ц 22-ц/774/1041/К/16
Справа № 211/7045/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1041/К/16 суддя Бардін О.С.
Категорія - 24 (ІV) Суддя-доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.,

суддів - Бондар Я.М., Грищенко Н.М.,

при секретарі - Чубіній А.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка на рішення Довгинцівського районного м. Кривого Рогу від 03 березня 2016 року по справі за позовом Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року Кіровоградський державний педагогічний університет імені Володимира Винниченка (надалі - КДПУ ім. В.Винниченка) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що між КДПУ ім. В.Винниченка в особі ректора професора Семенюка О.А. та ОСОБА_3 було укладено договір № 6 від 03 вересня 2012 року про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або додаткових платних послуг навчальними закладами, відповідно умов якого, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання ОСОБА_3 за заочною формою навчання та спеціальністю «фізичне виховання» з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк надання такої послуги відповідно до розділу 4 зазначеного договору становила 32 840 грн., за один семестр - 4 105 грн. відповідно. Згідно умов договору відповідач повинен був вносити плату за освітню послугу за десять днів до початку семестру у разі по семестрової оплати.

Строк надання освітньої послуги ОСОБА_3 за договором становив чотири навчальні роки, але 26 червня 2015 року відповідача було відраховано зі складу студентів КДПУ ім. В.Винниченка у зв'язку з порушенням п. 3.1. договору, а саме за несвоєчасне внесення плати за освітню послугу. Станом на 26 червня 2015 р. борг ОСОБА_3 по оплаті за навчання становить 3 968,17 грн. Позивачем відповідачу було надіслано 21 вересня 2015 року претензію № 31 на вказану суму, яка залишена ним без задоволення.

За таких обставин, КДПУ ім. В.Винниченка просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь суму основного боргу по оплаті за навчання у розмірі 3 968,17 грн., індекс інфляції у розмірі 1 317,42 грн., 3% річних від простроченої суми основного боргу - 88,72 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Довгинцівського районного м. Кривого Рогу від 03 березня 2016 рокуу задоволенні позовних вимог КДПУ ім. В.Винниченка- відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача КДПУ ім. В.Винниченка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, на думку апелянта, судом не враховано, що відповідно до п.2.6 Положення про організацію освітнього процесу у КДПУ ім. В.Винниченка на 2014-2015 навчальний рік термін початку та закінчення навчання у ІІ семестрі складав із лютого по червень. Представник позивача вважає, що не виконуючи зобов'язання щодо внесення плати за освітню послугу, ОСОБА_3 систематично порушував умови договору від 03 вересня 2012 року. Також представник КДПУ ім. В.Винниченка вказує, що літня сесія для студентів факультету фізичного виховання проходила з 02 по 28 червня 2015 року, а відповідачем не надано підтверджуючих документів про поважність причин відсутності на заняттях, за яких він не мав можливості отримати освітню послугу. На думку апелянта, з розрахунку заборгованості вбачається, що 20 січня 2015 року, тобто за 10 днів до початку ІІ семестру, відповідно до п.4.3 договору, ОСОБА_3 була нарахована сума вартості оплати одного семестру у розмірі 4105 грн., однак відповідачем не було сплачено дану суму, отже з 01 лютого 2015 року ОСОБА_3 було прострочено виконання свого зобов'язання. 26 червня 2015 року КДПУ ім. В.Винниченка було зроблено перерахунок заборгованості, яка обраховувалась з 01 лютого 2015 року по 26 червня 2015 року, тобто на дату відрахування ОСОБА_3, і склала 3968 грн. Крім того, на думку представника позивача, не виконання відповідачем п.3.1, 4.3 договору щодо своєчасності внесення плати за освітню послугу є простроченням виконання грошового зобов'язання, тому на підставі ст.625 ЦК України КДПУ ім. В.Винниченка має право на стягнення збитків від інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 вересня 2012 року між КДПУ ім. В.Винниченка в особі ректора професора Семенюка О.А. та ОСОБА_3 було укладено договір № 6 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових платних послуг навчальними закладами. (а.с.5)

Відповідно до розділу 1 вказаного договору позивач КДПУ ім. В.Винниченка взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання відповідача ОСОБА_3 за заочною формою навчання та спеціальністю 6.010201 «фізичне виховання» з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр.

Положеннями п.3.1 спірного договору передбачено, що замовник освітньої послуги ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та строки, що встановлені цим договором.

Згідно з п. 4.1, 4.2 зазначеного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк надання такої послуги становила 32 840 грн., за один семестр - 4 105 грн. відповідно. Відповідач ОСОБА_3 повинен був вносити плату за освітню послугу за десять днів до початку семестру у разі по семестрової оплати.

Наказом в.о. ректора КДПУ ім. В.Винниченка - Семенюка О.А. №29-ст від 26 червня 2015 року відповідача ОСОБА_3 студента ІІІ курсу факультету фізичного виховання було відраховано зі складу студентів КДПУ ім. В.Винниченка у зв'язку з порушенням п. 3.1 договору про надання освітніх послуг. (а.с.6)

Оскільки відповідач ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав, у нього утворилася заборгованість по оплаті за навчання, яка за розрахунком позивача склала 3 968,17 грн. (а.с.8)

21 вересня 2015 року на адресу ОСОБА_3 позивачем направлено претензію № 31 про наявність заборгованості за навчання в сумі 3 968,17 грн., яку останнім проігноровано. (а.с.7)

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, відповідно до розрахунку КДПУ ім. В.Винниченка, ОСОБА_3 має також сплатити позивачу індекс інфляції у розмірі 1 317,42 грн. та 3 % річних від простроченої суми боргу у сумі 88,72 грн. (а.с.9)

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог КДПУ ім. В.Винниченка, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем борг розраховано за період з 01.02.2015 року по 30.10.2015 року у розмірі 3 968,17 грн., в той час як ОСОБА_3 наказом від 26.06.2015 року відраховано з числа студентів. Крім того, згідно умов договору, відповідач зобов'язувався вносити плату за 10 днів до початку семестру, розрахунок зроблено з 01.02.2015 року, тобто коли 2-й семестр навчального року уже розпочався, однак згідно змісту позову відповідач фактично продовжував навчання без відповідної оплати, що не підтверджено належними доказами.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставою для відрахування здобувача вищої освіти є порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових платних послуг навчальними закладами № 6 від 03 вересня 2012 року, КДПУ ім. В.Винниченка взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання відповідача ОСОБА_3 за заочною формою навчання та спеціальністю 6.010201 «фізичне виховання» з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр.

Положеннями п.3.1 вищевказаного договору передбачено, що замовник освітньої послуги ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та строки, що встановлені цим договором.

Згідно з п. 4.1, 4.2 зазначеного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк надання такої послуги становила 32 840 грн., за один семестр - 4 105 грн. відповідно. Відповідач ОСОБА_3 повинен був вносити плату за освітню послугу за десять днів до початку семестру у разі по семестрової оплати. (п.4.3 договору)

Відповідно до п.2.6 Положення про організацію освітнього процесу у КДПУ ім. В.Винниченка на 2014-2015 навчальний рік (а.с.47) термін початку та закінчення навчання у І семестрі складав із вересня по січень, а ІІ семестрі - із лютого по червень відповідно.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем ОСОБА_3 06 жовтня 2014 року було сплачено 4 105 грн. за перший семестр навчання у 2014-2015 навчальному році.

В подальшому 20 січня 2015 року, тобто за 10 днів до початку ІІ семестру, відповідно до п.4.3 договору, ОСОБА_3 була нарахована сума вартості оплати одного семестру у розмірі 4 105 грн., однак оплата за послуги навчання до 26 червня 2015 року - дати відрахування, відповідачем не проводилась, тому у нього виникла заборгованість за період з 01 лютого 2015 року по 26 червня 2015 року в сумі 3 968,17 грн. (а.с.8)

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявність доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним в повному обсязі своїх зобов'язань за договором № 6 від 03.09.2012 року.

Перевіривши обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості договором від 03 вересня 2012 року (а.с.8), який було надано КДПУ ім. В.Винниченка, його відповідність умовам укладено між сторонами договору, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 має заборгованість перед позивачем по оплаті за надання освітньої послуги у розмірі 3 968,17 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Однак суд першої інстанції на вказані положення закону уваги не звернув, зазначених обставин справи не врахував і дійшов помилкового висновку про те, що позивачем борг розраховано за період з 01.02.2015 року по 30.10.2015 року у розмірі 3 968,17 грн., в той час як ОСОБА_3 наказом від 26.06.2015 року відраховано з числа студентів, залишивши поза увагою той факт, що 26 червня 2015 року КДПУ ім. В.Винниченка було зроблено перерахунок заборгованості, яка обраховувалась з 01 лютого 2015 року по 26 червня 2015 року, тобто на дату відрахування ОСОБА_3, і склала 3968 грн., тому колегія суддів вважає, що відповідні доводи апеляційної скарги представника КДПУ ім. В.Винниченка знаходять своє підтвердження відповідними матеріалами справи та заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів, факт того, що відповідач ОСОБА_3 не відвідував заняття протягом літньої сесії для студенів факультету фізичного виховання у період з 02 червня 2016 року по 26 червня 2016 року, які проводились відповідно до графіку проведення навчально-екзаменаційних сесій для студентів заочної форми навчання у 2014-2015 навчальному році (а.с.54) та розкладу занять на літню сесію (а.с.55-60), без поважних причин, не можна вважати підставою для невиконання ним своїх зобов'язань передбачених п.3.1, 4.1, 4.2 договору від 03 вересня 2012 року щодо своєчасного внесення плати за надання освітньої послуги КДПУ ім. В.Винниченка. У зв'язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відтак договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року (справа №6-40цс11) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання освітніх послуг №6 від 03 вересня 2012 року, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, праву виконавця (кредитора) КДПУ ім. В.Винниченкавимагати від замовника (боржника) ОСОБА_3 сплати грошей за надані виконавцем послуги на його користь відповідає кореспондуючий обов'язок замовника сплатити ці гроші.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що не виконання відповідачем п.3.1, 4.3 договору щодо своєчасності внесення плати за освітню послугу є простроченням виконання грошового зобов'язання, тому на підставі ст.625 ЦК України КДПУ ім. В.Винниченка має право на стягнення збитків від інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 552, частини 2 статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з суми заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 3 968,17 грн. та періоду нарахування з 01 лютого 2015 року по 30 жовтня 2015 року, розмір 3% річних від простроченої суми заборгованості складає 88,72 грн. (3 968,17 грн. - сума боргу * 3 / 100% / 365 днів * 272 днів = 88,72 грн.) За таких обставин, колегія суддів погоджується з розрахунком 3% річних від суми заборгованості, надани КДПУ ім. В.Винниченка. (а.с.9)

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з розрахунком позивача в частині визначення розміру індексу інфляції, оскільки він зроблений без врахування того, що відповідно до роз'яснень наданих у постанові Вищого господарського суду України від 05.04.2011 р. № 23/466 та листі Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 р. № 62-97р. індекс інфляції розраховується шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу, який визначається шляхом перемноження відповідних індексів, що складаються відповідний період.

Враховуючи викладене, розмір інфляційних витрат складає 1 472,73 грн. (3 968,17 грн. - сума боргу * 137,113% - сукупний індекс інфляції за період з 01 лютого 2015 року по 30 вересня 2015 року/ 100% - 3 968,17 грн. - сума боргу = 1 472,73 грн.)

В силу положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах вимог заявлених сторонами, тому колегія судів, розглянувши справу в межах вимог, які заявлені КДПУ ім. В.Винниченка упозові (а.с.1-3), вважає, що так як позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача індексу інфляції на суму 1 317,42 грн., то саме в межах цієї суми слід задовольнити його відповідні позовні вимоги до ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги КДПУ ім. В.Винниченкадо ОСОБА_3 мають бути задоволені із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за надання освітньої послуги за договором № 6 від 03 вересня 2012 рокув розмірі 3968,17 грн., індекс інфляції у розмірі 1317,42 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 88,72 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь КДПУ ім. В.Винниченка підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій у розмірі 2557,80 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог КДПУ ім. В.Винниченка.

Керуючись ст.ст. 303, 307, пп. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченказадовольнити.

Рішення Довгинцівського районного м. Кривого Рогу від 03 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3на користь Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченказаборгованість по оплаті за надання освітньої послуги за договором № 6 від 03 вересня 2012 рокув розмірі 3968,17 грн., індекс інфляції у розмірі 1317,42 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 88,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_3на користь Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченкасудові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій у розмірі 2557,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.А.Братіщева

Судді: Я.М. Бондар

Н.М. Грищенко