Провадження №2-сз-36/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лазаренко В.В.

за участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з липня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (дата смерті ОСОБА_2

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - повернута позивачці, у зв'язку з не виконанням вимог, визначених статтями 119 і 120 ЦПК України.

22.02.2016 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Базик О.П. звернулася до суду із заявою в якій просить повернути сплачений судовий збір за подання вказаної позовної заяви в розмірі 551,20 грн.

В судове засідання заявник не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про повернення судового збору у відсутності заявника.

У зв'язку з тим, що розгляд заяви здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

За ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заявником надано копію квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.12.2015 №0.0.472941125.1 на суму 551,20 грн.

Згідно виписок з Держказначейства в електронному вигляді наявних в автоматизованій системі документообігу суду, грошові кошти по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.12.2015 №0.0.472941125.1 були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України.

Проте, на час розгляду даної заяви, запис про оплату по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.12.2015 №0.0.472941125.1 внесений до картки іншої справи під номером 760/305/16-ц, провадження 2/760/2213/16 за заявою ОСОБА_1

Таким чином, виходячи з обставин наведених вище, суд вважає, що надана заявником квитанція ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.12.2015 №0.0.472941125.1, не є належним доказом сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. за подання ОСОБА_1 заяви, за якою зареєстровано картку на справу під номером 760/21728/15-ц, провадження 2/760/2165/15.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору належить відмовити, оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 79 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня отримання стороною її копії.

Суддя