Справа № 175/673/15-ц
Провадження № 2/175/249/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.

за участю секретаря Ратушної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Ювілейному цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з позовом про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові.

Представник ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з розясненнями викладеними в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054, 1055), статті 11 Закону України «Про захист прав споживача».

У судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за участю поручителя ОСОБА_4 був укладений кредитний договір за № 50010919. Кредитний договір було укладено на суму 152 461,38 гривень, що еквівалентна суми кредиту в доларах США 18620,10 доларів США, під 9,90 відсотків річних на 60 місяців. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Tiguan, рік випуску 2013, а ОСОБА_1 зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі згідно Графіка платежів, який є частиною договору.

Як зазначено у Кредитному договорі, позичальник доручає Компанії перераховувати страхові премії на користь страхової компанії рівними місячними платежами. Усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США. Поручителем у даному Кредитному договорі виступає ОСОБА_4

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» виконало свої зобов'язання за договором, надавши ОСОБА_1 кредит на придбання автомобіля у національній валюті - гривні. Позивачка ОСОБА_1 стала власником зазначеного автомобіля, який згідно договору застави від 25 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», передала в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Tiguan, рік випуску 2013, об'єм двигуна 1968, реєстраційний номер НОМЕР_1, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 1.3. договору застави від 25 жовтня 2013 року передбачено, що заставою за цим договором забезпечуються вимоги Заставодержателя за Кредитним договором № 50010919 від 24 жовтня 2013 року, укладеним між Сторонами, за яким заставодержатель видає Заставодавцю кредит за Кредитним договором у сумі 152461,38 грн., що на день укладання Кредитного договору складає еквівалент 18620,10 доларів США, а Заставодавець зобов'язується його використати за цільовим призначенням та згідно зі встановленим строком використання, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом (проценти за ставкою у розмірі 9,90% та комісії: разова комісія за надання кредиту - 2,5% від суми кредиту), а також своєчасно повернути кредит Заставодержателю. Вказаний договір застави було засвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Згідно графіку погашення кредиту, який є додатком до Кредитного договору № 50010919 від 24 жовтня 2013 року, встановлено суму платежу за розрахунковий період в розмірі 394,71 доларів США щомісячно.

Як встановлено у судовому засіданні, невідємною частиною Кредитного договору № 50010919 від 24 жовтня 2013 року також є Загальні умови кредитування, що є додатком до Кредитного договору.

Згідно до п. 1.1 Загальних умов кредитування, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати позивачеві кредит у сумі, визначеній в кредитному договорі. Сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін.

Згідно п. 1.3 Загальних умов кредитування, сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та Додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та Додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладання Кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. В подальшому за умовами договору позичальник мав сплачувати платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених товариством рахунків в гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в кредитному договорі.

Згідно до п. 1.4.2 Загальних умов кредитування, повернення кредиту здійснюється позичальником у терміни, встановлені Графіком погашення кредиту.

Відповідно до п. 1.4.3 Загальних умов кредитування, позичальник не пізніше ніж за три робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту, компанія має право надсилати рахунки поштою.

В п. 2.1 Загальних умов кредитування зазначено, що за використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує проценти за процентною ставкою, визначеною в кредитному договорі. Відповідно до п. 2.4 Загальних умов кредитування, нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіку погашення.

Відповідно до п. 3.2.1 Загальних умов кредитування, кредитор має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць.

Судом також встановлено, що Загальними умовами кредитування передбачені штрафні санкції у вигляді фіксованих штрафів у випадку неповідомлення про несплату платежів за договором у встановлений строк відповідно до п. 8.3, а також пеня у розмірі подвійної облікової ставки ОСОБА_6 банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення. Відповідно до п. 8.3 Загальних умов кредитування - за кожен випадок порушення позичальником вимог п. 5.2, 5.3, 5.4 Загальних умов кредитування він сплачує штраф у еквіваленті: еквівалент 20 доларів США на першу вимогу, еквівалент 25 доларів США за другу вимогу, еквівалент 30 доларів США за третю вимогу, якщо товариство вирішить надіслати таку вимогу.

В кредитному договорі курсом для обчислення зазначений курс Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_7».

Відповідно до п. 8.5 Загальних умов кредитування, збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Судом було встановлено, що зобов'язання за вказаним кредитним договором позивачка ОСОБА_1 виконувала належним чином, щомісячно сплачуючи кредитні платежі на рахунок відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», про що свідчать копії щомісячних квитанцій про сплату кредитних коштів, котрі є у матеріалах даної цивільної справи.

Слід зазначити, що ст. 60 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Крім того, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти України гривні.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про ОСОБА_6 України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_6 Банком.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністру України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюються ОСОБА_6 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Правлінням ОСОБА_6 Банку України № 496 від 12 листопада 2003 року, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформацій про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Як вбачається з Графіку погашення кредиту, що є невід'ємним додатком до кредитного договору, всі суми зазначені в «доларах США», а Рахунки позивачці за період з листопада 2013 року по теперішній час виставлені «у гривні України».

Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а згідно ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

При цьому, товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» у жодному з Рахунків не зазначено обмінного курсу банку на момент виставлення рахунку, на підставі якого розраховано гривневий еквівалент, що унеможливлює перевірити відповідність нарахувань відповідачем сум до сплати у відповідності до курсу валют, який діяв на момент розрахунку та вирахування в цілому суми заборгованості.

Відповідно до п. 1.4.3 Загальних умов кредитування, до 10 числа кожного місяця Компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки до сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту.

Крім того, відповідно до п. 9.4 Загальних умов кредитування, будь-які повідомлення та вимоги, передбачені загальними умовами кредитування, повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправлення на адресу Сторони, вказану у Кредитному договорі, відправлене таким чином повідомлення вважається отриманим Стороною на третій робочий день з дня відправлення.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За Кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено у ч. 1 ст. 1054 ЦК України.

Відповідно до змісту ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Також судом було встановлено, що правовідносини, які склалися між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» слід регулювати нормами Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1054-1056 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України, передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 3 ст. 1054 ЦК України, зазначає, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені в Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, отримавши кредит в розмірі 152461,38 грн., позивачка повинна була сплатити відповідачу протягом строку дії договору ту ж саму суму та проценти за користування кредитом.

П.1.3.1 спірного договору суперечить вимогам ст. 1049 ЦК України, оскільки порушується принцип повернення коштів у такій самій сумі, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів(послуг, робіт).

У відповідності до ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також п.3.8 Правил надання банками України інформації, повинні надати споживачу повну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління ОСОБА_6 банку України від 10 травня 2007 року за № 1168, зареєстровану у Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року № 541/13808.

Застосування у договорі кредиту на підставі п.1.3.1 еквіваленту зобов'язань за кредитним договором у національній валюті призводить до невизначеності зобов'язань позивача щодо розміру коштів, які вона повинна сплачувати.

Суд вважає, що зважаючи на вищевикладене, положення ст. 524 ЦК України щодо визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті не може бути застосовано у правовідносинах споживчого кредитування, оскільки визначення платежу за зобов'язанням у еквіваленті до іноземної валюти є порушенням прав споживача на отримання кредиту в національній валюті України та права на отримання інформації щодо сукупної вартості кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за участю поручителя ОСОБА_4 був укладений кредитний договір за № 50010919. Кредитний договір було укладено на суму 152461,38 грн. під 9,9 відсотків річних на 60 місяців, з метою купівлі транспортного засобу. При укладенні споживчого договору сторонами зазначено еквівалентність суми кредиту по відношенню до курсу долара США. Одночасно до даного кредитного договору додатком є Загальні умови кредитування.

Позивачка посилається у позові про визнання Кредитного договору та договору застави недійсними в зв'язку з тим, що кредитодавцем-відповідачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка, зокрема, передбачає, що надання (отримання) споживчого кредиту в іноземній валюті на території України забороняється.

Судом встановлено, що між сторонами укладено споживчий кредит, на який поширюється дія Закону України «Про захист прав споживача», оскільки позивачка виступає як споживач банківських послуг. Відповідно до абзацу третього частини першої ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» з 2011 року надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України заборонено. Залежність суми, яка підлягає поверненню у рахунок боргу за договором кредиту від курсу іноземної валюти, є на думку суду, завуальована форма кредиту в іноземній валюті, що заборонено законом. Тому, вищевикладені обставини, свідчать про фактичне кредитування в іноземній валюті, що заборонено вищезгаданою нормою Закону України.

За правилами Ст. ст. 203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, що є підставою недійсності правочину.

Як пояснив у судовому засіданні представник ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», що також виклав у своїх письмових запереченнях, згідно ст. 524 ЦК України, не забороняється в грошових зобов'язаннях встановлювати еквівалент до курсу долара США, а валютні ризики при укладанні договорів покладаються на боржника та коливання курсу іноземної валюти не є підставою для розірвання/визнання недійсним договору, і положення Кредитного договору відповідають Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд не може погодитись з думкою представника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з наступних підстав.

Дані правовідносини регулюються відповідно до вимог ст. 1049, 1054 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Посилання відповідача на загальні норми зобов'язального права в даному випадку суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Даний договір фактично вбачає валютні операції, для яких є свій порядок регулювання, зокрема, наявність ліцензії на валютні операції, обов'язок банку попередити позичальника про валютні ризики тощо. Тим більше, за поясненням представника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», кредит було надано саме в гривнях, а тому повернення повинно проводитись в гривнях без посилання на еквівалент долара США.

Суд, при вирішенні позовних вимог по суті, керується нормами матеріального і процесуального закону, а саме: згідно ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 202 ЦК України, встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Статтею 60 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст. 58, 59 ЦПК України.

Суд при винесені судового рішення враховує, що згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен з'ясувати чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити, або в позові відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що кредитний договір за № 50010919 від 24 жовтня 2013 року слід визнати недійсним, у тому числі, в більш ширшому спекторі визнається недійсним зокрема пункт 1.3.1 Загальних умов кредитування, Графік погашення кредиту за кредитним договором, що є невід'ємними частинами кредитного договору, та визнати недійсним договір застави транспортного засобу, що був укладений на виконання даного кредитного договору.

Що стосується позовних вимог про визнання Кредитного договору № 50010919 від 24 жовтня 2013 року таким, що підписаний не уповноваженою особою, то вони задоволенню не підлягають у звязку з безпідставністю, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка, свідчать про що дана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання Кредитного договору недійсним.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з позивачки на користь відповідача 43880,38 грн. в рахунок повного погашення кредиту, то вони задоволенню не підлягають у звязку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання, що позивачкою вибраний не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки ОСОБА_1 при існуванні, на її погляд, заборгованості перед ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» має право захистити свої матеріальні права шляхом добровільного погашення боргу у встановленому чинним Законодавством України, порядку.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код - 36422974) на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1103 грн. 20 коп., оскільки позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору. А що стосується заяви відповідача про відшкодування судових витрат, суд не вбачає підстав для її задоволенню, у звязку з безпідставністю.

На підставі вищевикладеного, на підставі положень Закону України «Про захист прав споживача», керуючись ст. 203, 215, 216, 1049, 1054 ЦК України, ст. 10, 31, 60, 74, 88, 208, 212-215, 297 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Кредитний договір № 50010919 від 24 жовтня 2013 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за участю поручителя ОСОБА_4 - визнати недійсним.

Договір застави № 50010919 від 25 жовтня 2013 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відносно передання в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Tiguan, рік випуску 2013, серебристого кольору, об'єм двигуна 1968, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 - визнати недійсним.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код - 36422974) судовий збір на користь держави у розмірі 1103,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.М. Шабанов