№ 207/998/16-ц
№ 2/207/829/16
11 травня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Юрченко І.М.
при секретарі: Сівачук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Бар'єр» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-
Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Бар'єр» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Рішення набрало законної сили 13.10.2015 року., про що був виданий відповідний виконавчий лист та пред'явлений до виконання до Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції.

Станом на 14.04.2016 року рішення суду не виконане, грошові кошти, у тому числі, заробітна плата, не сплачені.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що він має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2015 року по 14.04.2016 року, тобто позивач проводить розрахунок середнього заробітку за період після винесення Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська рішення і по день подачі даного позову до суду.

Згідно Довідки виданої ДП «Бар'єр» від 23.02.2015 оку №03/95 середньоденна заробітна плата складає 137 грн.55 коп.

Відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. N10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік", кількість робочих днів у жовтні 2015р. становить-22, у листопаді -21, у грудні - 23.

Жовтень 2015р. = 137грн. 55 коп. х 22 (кількість робочих днів у місяці) =3026,1 грн.

Листопад 2015р.= 137 грн. 55 коп. х 21 (кількість робочих днів у місяці)=2888,55 грн.

Грудень 2015р. = 137 грн. 55 коп. х 23 (кількість робочих днів у місяці)= 3163,65 грн.

Всього сума за 2015р. становить: 9078,3 грн.;

Також відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015р. № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», кількість робочих днів у січні 2016р. становить - 19, у лютому -21, березні -22, у квітні - 21 (10 на момент подачі заяви)

Січень2016р. = 137 грн. 55 коп.х19(кількість робочих днів у місяці) =2613,45 грн.

Лютий 2016р. = 137 грн.55 коп.х21(кількість робочих днів у місяці) =2888,55 грн.

Березень 2016р. = 137 грн. 55 коп. х 22 (кількість робочих днів у місяці)= 3026,1 грн.

Квітень 2016р. = 137 грн. 55 коп. х 10 (кількість робочих днів у місяці)= 1375,5 грн.

Всього сума за 2016р. становить: 9903,6 грн.

Таким чином загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2015р. по 14.04.2016р. становить 18 981 грн. 90 коп. з розрахунку 138 днів (137 грн.55 коп. х 138 дн.= 18 981 грн. 90 коп., де 137 грн. 55 коп. - середньоденна заробітна плата).

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18981 грн. 90 коп.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74 ч. 5, ч.1, 8 ст.76 ЦПК України, судовим викликом. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував.

Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено наступне:

- Позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Бар'єр» з 22.10.2013 роки та був звільнений з роботи 09.02.2015 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (ар.с.11).

- Середньоденна заробітна плата за останні два місяці склала 137,55 грн. (з розрахунку за грудень 2014 року 2739,13грн. - 21 роб.дн., січень 2015 року 1800,00 грн. - 12 роб.дн., що підтверджується довідкою ДП «Бар'єр» № 03/95 від 23.02.2015р. (ар.с.10).

- Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні був стягнутий з ДП "Бар'єр" на користь ОСОБА_1 по 30.09.2015р. включно в розмірі 21870 грн. 45 коп. на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 вересня 2015 року (ар.с.4-6) по справі № 207/2912/15-ц (№2/207/1321/15), та видано виконавчий лист від 15 жовтня 2015 року (ар.с.7).

Відповідно до ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.117 КЗпП України: у разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу звільненому працівнику належних йому сум у строки, вказані у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 вересня 2015р. було встановлено, що позивачу при звільненні не була виплачена заробітна плата у сумі 21504 гривень 37 копійок, а отже відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України даний факт не підлягає доказуванню. Будь-яких доказів щодо її виплати станом на час розгляду даної справи відповідачем суду надано не було.

Згідно з довідкою ДП «Бар'єр» №03/95 від 23.02.2015р. (ар.с.10), середньоденний заробіток позивача складає 137 гривень 55 копійок.

У судовому засіданні було встановлено, що заробіток позивача перед звільненням у грудні 2014р та січні 2015р. відповідно склав 2739, 13 гривень та 1800, 00 гривень, а всього - 4539 гривень 13 копійок. За два місяці перед звільненням відповідачем було відпрацьовано 33 дні.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача складає 137 гривень 55 копійок /4539 гривень 13 копійок.: 33 дня = 137 гривень 55 копійок /.

Пленум Верховного Суду України в абз. 5 п. 25 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» роз'яснив, що непроведення розрахунку у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП.

Відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. N10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік", кількість робочих днів у жовтні 2015р. становить-22, у листопаді -21, у грудні - 23.

Жовтень 2015р. = 137грн. 55 коп. х 22 (кількість робочих днів у місяці) =3026,1 грн.

Листопад 2015р.= 137 грн. 55 коп. х 21 (кількість робочих днів у місяці)=2888,55 грн.

Грудень 2015р. = 137 грн. 55 коп. х 23 (кількість робочих днів у місяці)= 3163,65 грн.

Всього сума за 2015р. становить: 9078,3 грн.;

Також відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015р. № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», кількість робочих днів у січні 2016р. становить - 19, у лютому -21, березні -22, у квітні - 21 (10 на момент подачі заяви)

Січень2016р. = 137 грн. 55 коп.х19(кількість робочих днів у місяці) =2613,45 грн.

Лютий 2016р. = 137 грн.55 коп.х21(кількість робочих днів у місяці) =2888,55 грн.

Березень 2016р. = 137 грн. 55 коп. х 22 (кількість робочих днів у місяці)= 3026,1 грн.

Квітень 2016р. = 137 грн. 55 коп. х 10 (кількість робочих днів у місяці)= 1375,5 грн.

Всього сума за 2016р. становить: 9903,6 грн.

Таким чином загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2015р. по 14.04.2016р. становить 18 981 грн. 90 коп. з розрахунку 138 днів (137 грн.55 коп. х 138 дн.= 18 981 грн. 90 коп., де 137 грн. 55 коп. - середньоденна заробітна плата).

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходив також з наступного.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1, цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду (або судового наказу) про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

У даному випадку між позивачем та відповідачем відсутній спір про розмір належних до виплати сум після звільнення працівника, а тому відсутні правові підстави для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку після звільнення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 липня 2013 року № 6-60цс13, а також в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі N 6-114цс13, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів.

Ще одна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 липня 2013 року № 6-64цс13, в якій зазначено наступне: "відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності."

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки відповідач Державне підприємство «Бар'єр» не провів розрахунку по заробітній платі з позивачем, і стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18981,90 грн., за період з 01.10.2015 року по 14.04.2016 року, відповідно до зазначеного вище розрахунку.

Керуючись ст. 5-11, 60, 61, ч. 2 ст. 197, 212-218, 224-228, 292, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Бар'єр» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Бар'єр» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18981 грн. 90 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Бар'єр» судовий збір на користь держави в сумі 551 гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити рішення на загальних підставах шляхом подання до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.

Суддя І.М. Юрченко