Єдиний унікальний номер № 616/480/16-ц
Провадження № 2/616/205/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„25 жовтня 2016 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря ШЕГДА В.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить розірвати спадковий договір від 21 жовтня 2009 року, укладений між позивачем та ОСОБА_4, який посвідчений державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим номером 2403. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та понесені витрати на правову допомогу.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 21 жовтня 2009 року між нею та відповідачем було укладено спадковий договір. Відповідно до п.4 вказаного договору відповідач зобовязався повністю утримувати позивача, надаючи їй необхідне харчування, медикаменти та забезпечувати належний догляд та необхідну допомогу. Вартість харчування, догляду та необхідної допомоги, згідно договору, складає не менше однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на місяць. Натомість, за умовами договору після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_4 отримує у власність належну позивачу на праві власності земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0284, площею 5,7825 гектарів, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

Після укладення спадкового договору відповідач не виконав узятих на себе зобовязань за спадковим договором і жодним чином не утримує позивача, харчування, медикаментів, догляду та коштів не надавав. В звязку з цим позивач звернулась до суду та просить розірвати вищевказаний спадковий договір.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 09 червня 2016 року (а.с.41), позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Просив суд розірвати спадковий договір та стягнути з позивача на користь відповідача сплачений нею судовий збір та понесені витрати на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 06 вересня 2016 року заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що відповідач відповідно до п.4 спадкового договору здійснював оплату всіх нарахувань по податках, зборах та страхуванню земельної ділянки, які числяться за ОСОБА_3

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_5, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Так, пред'являючи позовні вимоги про розірвання спадкового договору до ОСОБА_4, позивач ОСОБА_3 у позовній заяві посилалась на те, що відповідач не виконує належним чином умови спадкового договору, не забезпечує її належним доглядом, харчуванням, медикаментами, як передбачено спадковим договором, однак заперечує проти його добровільного розірвання.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

За змістом вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з наданням цим доказам оцінки у взаємному їх зв'язку у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно до положень, викладених у ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем ОСОБА_3 (відчужувачем) та відповідачем ОСОБА_4 (набувачем) 21 жовтня 2009 року укладено спадковий договір, відповідно до якого ОСОБА_3 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_4 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 5,7825 га. Цей договір за формою відповідає вимогам ст.1304 ЦК України, де йдеться про те, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (а.с.07-08).

Як вбачаться з Державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_3 на підставі рішення Великобурлуцької районної державної адміністрації від 17 грудня 2002 року № 228 передано у приватну власність земельна ділянка, площею 5,7825 гектарів в межах згідно плану, яка розташована на території Катеринівської сільської ради (а.с.09).

Відповідно до п.4 спадкового договору за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов'язки: - повністю утримувати позивача, надаючи їй необхідне харчування, медикаменти та забезпечити належний догляд за нею та необхідну допомогу. Вартість харчування, догляду та необхідної допомоги визначається сторонами не менше однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на місяць. Всі нарахування на податках, зборах та страхуванню земельної ділянки числяться за ОСОБА_3, сплачуються ОСОБА_4

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач в позовній заяві та представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягають на тому, що відповідачем ОСОБА_4 не виконуються умови спадкового договору: дана особа не утримує позивача, не надає необхідне харчування, медикаментами не забезпечує, не забезпечує належний догляд та не надає необхідну допомогу.

В підтвердженнях цих обставин надали акти обстеження матеріально-побутових умов домоволодіння ОСОБА_5, розташованого в с. Катеринівка по вул. Зоря, 103 Великобурлуцького району Харківської області від 14.07.2016 року та 12.09.2016 року, із яких вбачається, що позивач ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але тривалий час за станом здоровя проживає у своєї онуки ОСОБА_5, знаходиться на її піклуванні, потребує постійного догляду (а.с.10,53). Дані акти складені комісійно, у складі депутата Катеринівської сільської ради та двух членів комісії.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 це її рідна бабуся, якій виповнилося 79 років. Бабуся проживає у онуки з минулого літа, бабуся погано бачить, практично сліпа. ОСОБА_3 знаходиться на утриманні онуки, отримує одну пенсію. Орендну плату від земельної ділянки бабуся не отримує. Відповідач ОСОБА_4 ніякої допомоги бабусі не надає та дану особу не відвідує.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 651 ЦК України зазначається, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч.1 ст.1308 ЦК України та п.9 спірного договору спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувана у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За правилами частин другої, третьої та четвертої ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, згідно ст.ст. 1302, 1305 ЦК України обов'язки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, суд приходить до висновку про те, що як законодавством, так і умовами спадкового договору, обов'язок належного надання допомоги та утримання відчужувача ОСОБА_3 покладено на набувача ОСОБА_4, а тому останній повинен довести факт вчинення відповідних дій. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів у підтвердження виконання у повному обсязі обов'язків, передбачених п.4 спадкового договору: «повністю утримувати ОСОБА_3, надаючи їй необхідне харчування, медикаменти та забезпечити належний догляд за нею та необхідну допомогу».

Так, на підтвердження свого належного виконання умов договору в частині забезпечення необхідної допомоги у вигляді сплати грошових коштів та в частині сплати всіх нарахувань по податках, зборах щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 представник відповідача надала суду розписку ОСОБА_3 про передачу грошових коштів від 21 жовтня 2009 року; копію податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2016 рік; копії податкових декларацій платника з фіксованого с/х податку за 2012 2015 роки; копії податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2011-2014 роки.

Надані представником відповідача копії вищевказаних документів є підтвердження того, що товариством з обмеженою відповідальністю «Комсомольське», керівником якого є відповідач по справі ОСОБА_4, використовується земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3 за призначенням, для товарного сільськогосподарського виробництва, за яку ТОВ «Комсомольське» сплачує нараховані податки.

Отже, надані представником відповідача докази не дають достатніх підстав для висновку про належне виконання відповідачем зобов'язань, передбачених спадковим договором.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.ст. 11, 15 ЦПК України ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на цивільний захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За таких обставин, виходячи з наведеного та вимог ст.1308 ЦК України, п.28 роз'яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору є законними та обґрунтованими, адже доказів належного виконання умов спадкового договору ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь суми сплаченого судового збору та понесених витрат на правову допомогу, суд задовольняє частково виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До витрат повязаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Як вбачаться з довіреності від 09 червня 2016 року ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 бути її представником, представляти її інтереси в усіх організаціях з усіма формами власності по оформленню та отриманню державних актів на земельні ділянки та розірванню спадкового договору від 21 жовтня 2009 року з ОСОБА_4 (а.с.14).

З квитанції про оплату правової допомоги від 06 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 згідно умов укладеного з ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги від 08 червня 2016 року сплачено 2 000 грн. 00 коп.(а.с.19).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. 00 коп., суд враховує, чи була надана позивачу правова допомога в необхідному для такої оплати обсязі, яку вказує представник позивача ОСОБА_1, а саме: - ознайомлення з матеріалами спадкового договору від 21.10.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (0,5 год.); - усна консультація щодо перспективи розірвання спадкового договору в судовому порядку, необхідних для цього документів та доказів (0,5 год.); - складання позовної заяви про розірвання спадкового договору (3 год.); чи не перевищує ця плата граничні розміри компенсації таких витрат.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, яка міститься в матеріалах справи про кількість робочого часу, затраченого у зв'язку з веденням даної справи вказано, що ним було затрачено на вказану справу 4 години робочого часу, що становить за його розрахунками 2 000 грн. 00 коп. Однак, зазначений представником позивача в розрахунку затрачений час та вчинені дії не відповідають часу фактично наданої правової допомоги та відповідно діям вчинених представником позивача, а тому на думку суду підлягає зменшенню розмір такої допомоги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що час складання позовної заяви представником позивача ОСОБА_1 становить 3 год. 00 хв., підготовлена ним позовна заява за своєю суттю не є складною і вивчення законодавства щодо цього спору не потребує значних часових затрат. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували інші вчинені представником позивача дії на виконання договору про надання правової допомоги. А тому, з врахуванням наведених обставин справи, суд приходить до висновку, що представником позивача на надання правової допомоги позивачу було фактично затрачено 2 години робочого часу. Таким чином, відповідно розмір витрат на цю допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становитиме 1 160 грн. 00 коп. = (2 год. х 1450 грн. 00 коп.) х 40%).

Крім того, згідно з ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с.02), оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору задовольнити частково.

Розірвати спадковий договір, укладений 21 жовтня 2009 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який посвідчений державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 2403.

Стягнути з ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 160 (одна тисяча сто шістдесят) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 жовтня 2016 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_7