Справа № 367/3808/13-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернов Д. Є.

при секретарі Чамор Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області при судовому розгляді цивільну справу за позовом Прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави до ОСОБА_1 селищної ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» про визнання недійсними рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов вищевказаний позов, який Прокурор м. Ірпеня Київської області мотивує тим, що рішенням ОСОБА_1 селищної ради від 25.12.2008 р. №2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Квіткова, 5 в смт. Коцюбинське» ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯЖ №903255 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також Позивач зазначає, що рішення ОСОБА_1 селищної ради прийнято, а державний акт видано з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим їх має бути визнано недійсними. Зауважує, що зазначена земельна ділянка знаходиться за межами сел. ОСОБА_1 й даний факт підтверджується висновком судово-землевпорядної експертизи №325 від 05.03.2012 р. проведеної Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика». Також зазначає, що спірну земельну ділянку у приватну власність передано за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство». Крім того, на підставі постанови Ради Міністрів УРСР № 673 від 20.06.1956 р., дана земельна ділянка надана у користування Святошинському лісопарковому господарству без виключення її з Держлісфонду України. Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» з 1976 року постійно здійснює господарську діяльність на оспорюваній земельні ділянці, що підтверджується проектом організації лісового господарства. Вказана земельна ділянка містить таксаційні описи. Згідно з інформацією Державного комітету України із земельних ресурсів №9946/26/4-11 від 01.07.2011 р., ОСОБА_1 селищною радою передано у власність громадянам земельні ділянки загальною площею 72 га, в тому числі і відповідачу, за рахунок земель, які знаходяться у користуванні КП «Святошинське лісове господарство» та згідно з картографічними матеріалами лісовпорядкування обліковуються як квартали Святошинського та Київського лісництв. Крім того, за даними КП «Святошинське лісопаркове господарство», зазначена земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та будь-яких погоджень на вилучення земель із свого користування підприємство не надавало. Спірну земельну ділянку в приватну власність відповідача було передано без її вилучення з користування КП «Святошинське лісопаркове господарство» на підставі відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, прийнятого в межах його компетенції. Також зазначає, що ОСОБА_1 селищною радою не дотримано вимог щодо порядку зміни цільового призначення землі. Земельну ділянку лісового фонду спірним рішенням ОСОБА_1 селищної ради передано у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що призведе до знищення лісових ресурсів. Крім того позивач зауважує, що у порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», якою передбачено обовязковість проведення вказаної експертизи проектів землеустрою щодо відведення земель лісогосподарського призначення, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 державну експертизу не проходив. Позивач вказує, що при проведенні перевірки було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1203 від 07.12.2010 р. земельну ділянку площею 0,1500 га по вул. Квіткова, 5 в смт. Коцюбинське придбав ОСОБА_3. На підставі даного договору ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЛ №416227 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Тому просить визнати недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради від 25.12.2008 р. №2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Квіткова, 5 в смт. Коцюбинське»; визнати недійсним державний акт серії ЯЖ №903255 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Квіткова, 5, виданий на імя ОСОБА_2; визнати недійсним державний акт серії ЯЛ №416227 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Квіткова, 5, виданий на імя ОСОБА_3, та скасувати його державну реєстрацію; визнати право власності держави на земельну ділянку.

В судове засідання прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судове засідання Відповідач ОСОБА_1 селищна рада Київської області свого представника не направила, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою, котра міститься в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

В судове засідання Відповідач ОСОБА_2 не зявився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, котра міститься в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

В судове засідання представник Відповідача ОСОБА_3 зявився, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

В судове засідання третя особа Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» свого представника не направила, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою, котра міститься в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_1 селищної ради від 25.12.2008 р. №2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Квіткова, 5 в смт. Коцюбинське» ОСОБА_2 було затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯЖ №903255 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Квіткова, 5. Крім того, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №1203 від 07.12.2010 р. земельну ділянку площею 0,1500 га по вул. Квіткова, 5 в смт. Коцюбинське придбав ОСОБА_3. На підставі даного договору ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЛ №416227 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також судом встановлено, що згідно листа Відділу Держкомзему у м. Ірпінь від 18.01.2013 р. №01-02/44-1, наявного в матеріалах справи, державна статистична звітність (форми 6-зем) по смт. Коцюбинське в період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. не велася, землі запасу по смт. Коцюбинське в період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. не обліковувалися. Відомості щодо встановлення та зміни меж ОСОБА_1 селищної ради у відділі Держкомзему відсутні. Зазначені обставини, також підтверджуються актом службового розслідування стосовно діяльності колишнього начальника відділу Держкомзему в м. Ірпінь ОСОБА_4 Державного комітету України із земельних ресурсів від 27.04.2011 р. Відповідно до висновку №9544/413 від 15.12.2008 р. Державного управління охорони навколишнього середовища в Київській області про погодження матеріалів проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідача було надано позитивний висновок за умови здійснення переведення земельної ділянки в категорію землі житлової та громадської забудови та внесення відповідного коригування до Генерального плану смт. Коцюбинське та розробки містобудівного обґрунтування. Однак, як вбачається з проекту землеустрою, наявного в матеріалах справи, вказані умови висновку виконані не були.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому вищевказані обставини не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.2013 року позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради від 25.12.2008 р. №2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Квіткова, 5 в смт. Коцюбинське». Визнано недійсним державний акт серії ЯЖ №903255 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Квіткова, 5, виданий на імя ОСОБА_2. Визнано недійсним державний акт серії ЯЛ №416227 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Квіткова, 5, виданий на імя ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію. В іншій частині позову відмовлено (т.1 а.с. 249-253). Ухвалою апеляційного суду Київської області від 15.10.2014 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.2013 року залишено без змін (т.2 а.с. 55-65). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10.02.2016 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.2013 року в частині визнання недійсним державного акта серії ЯЛ № 416227 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: вул. Квіткова, 5, смт. Коцюбинське, Київська область, виданого на імя ОСОБА_3, скасування його державної реєстрації та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15.10.2014 року скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с. 125-127).

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття селищною радою рішення) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником державного акта, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано.

Таким чином, відповідно до вказаних правових норм право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку виникло з моменту отримання ним державного акта та його державної реєстрації.

Разом з тим, згідно зі ст. 125, ч. 2 ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час укладання договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та у випадку набуття права власності на земельну ділянку за цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки й посвідчується не державним актом, а відповідною цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеної в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, яка була чинною на час укладання договору купівлі-продажу) підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку є саме нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а не державний акт (ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Згідно сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підставою для переходу права власності на земельну ділянку є нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а не державний акт на право власності на земельну ділянку, суд відмовляє Позивачу у задоволенні його позовної вимоги щодо визнання недійсним державного акту серії ЯЛ №416227 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:043:0003), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Квіткова, 5, виданого на імя ОСОБА_3 та скасування його державної реєстрації. В іншій частині позов залишити без змін.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає за можливе стягнути із відповідачів на користь держави судовий збір.

На підставі ст.ст. 14, 68 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 16, 330, ЦК України, ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 61, 88, 213-218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Задовольнити позов частково.

Визнати недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради від 25.12.2008 року № 2003/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Квітковій, 5 в смт. Коцюбинське».

Визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 903255 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га., кадастровий номер :01:043:0003, виданий на імя ОСОБА_2.

Стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 114,70 грн.

В іншій частині відмовити в позові.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5