Справа № 202/4245/16-ц
Провадження № 2/202/2225/2016
09 серпня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 14 лютого 2005 року він уклав в усній формі договір купівлі-продажу квартири №5а будинку №4 по вул. Бородинській в м. Дніпро загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м. з відповідачем ОСОБА_3, але в зв'язку із ухилянням останнього від його нотаріального посвідчення, просив суд визнати з собою право власності на нерухоме майно.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі на їх задоволенні наполягав посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 14 лютого 2005 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири №5а в будинку №4 по вул. Бородинській в м. Дніпропетровську в усній формі.
На виконання взятих на себе зобовязань за усним договором купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 передав відповідачу суму в розмірі 40 000 доларів США. Вказані обставини підтверджуються розпискою наданою відповідачем. При цьому, позивач та відповідач домовились між собою щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу і позивач ОСОБА_1 з дозволу відповідача фактично вступив в управління нерухомим майном, а саме квартирою №5а в будинку №4 по вул. Бородинській в м. Дніпро.
На момент пред'явлення позову між позивачем та відповідачем договір купівлі-пролажу в письмовій формі не укладено відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири №5а в будинку №4 по вул. Бородинській в м. Дніпро.
Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати документу, що встановлює його право власності.
Частиною 1 статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
При розгляді спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним, факт його укладання повного або часткового виконання однією із сторін може підтверджуватися тільки письмовими доказами, якщо інше не передбачено законодавством.
Правовою нормою частини 2 статті 220 ЦК України встановлено, що суд має право визнати дійсним нотаріально не посвідчений договір, якщо сторони домовилися про усі його істотні умови підтверджені письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення такого договору (недобросовісна сторона). Таке рішення може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Зміст положень частини 2 статті 220 ЦК України дає підстави тлумачити таким чином, що вони не поширюються на випадки ухилення від нотаріального посвідчення договору усіх його сторін. Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися, як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами відповідач ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири №5а в будинку №4 по вул. Бородинській в м. Дніпро укладеного між ним та позивачем ОСОБА_1
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обємі.
Згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Пунктом 5 частини 1 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Зі змісту статті 215 ЦК України випливає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Пунктом 5 Постанови пленуму ВСУ за №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст.58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 220, 655 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності - задовольнити.
Визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири №5а в будинку №4 по вулиці Бородинскій в м. Дніпрі (м. Дніпропетровськ) укладений між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) 14 лютого 2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим №831.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) право власності на квартиру №5а в будинку №4 по вулиці Бородинскій в м. Дніпро загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., та що складається з: Літ.1 Коридор загальною площею 6,1 кв.м.; Літ.2 житлова загальною площею 11,2 кв.м.; Літ.3 житлова загальною площею 13,6 кв.м.; Літ.4 туалет загальною площею 0,9 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.П. Мороз