Справа № 203/2372/16-ц
Провадження № 2-з/0203/74/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності.

Одночасно з позовною заявою надійшла заява позивачки про забезпечення позовних вимог, у якій вона просить накласти арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1. Заява мотивована тим, що вказана квартира була придбана відповідачами за кошти, одержані в результаті продажу квартири АДРЕСА_2, половина якої належала позивачці. Зараз судовим рішенням визнано право власності кожного з відповідачів на 1/2 спірної квартири. Відповідачі можуть розпорядитись цим майном, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Положеннями ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ЦПК. За її подання сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірі. В той же час, на підтвердження доводів заяви про можливість відчуження відповідачами спірного майна не надано жодних доказів або іншого обґрунтування. Слід також врахувати, що вказана квартира вже була предметом спору у цивільній справі № 203/2552/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, яка розглядалась Кіровським районним судом м. Дніпропетровська в період з квітня по листопад 2015 року. Позивачка ОСОБА_1 була залучена до участі у цій справі як третя особа і мала процесуальне право заявити самостійні вимоги на предмет спору. При цьому спірне майно було зареєстроване за ОСОБА_2 Будь-яких підстав вважати, що після поділу майна за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснять продаж своєї квартири немає.

При таких обставинах не вбачається підстав для накладення арешту на вказане нерухома майно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151 153, ЦПК України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі № 203/2732/16-ц шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропет-ровської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропет-ровська протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Єдаменко