Провадження № 760/2146/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

26.11.2015 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Тривалий час вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний час дитина проживає з нею, суперечки про місце проживання дитини не має, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв'язку з чим позивачка просить розірвати шлюб.

Також посилається на те, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, між нею та відповідачем не було досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини.

Зазначає, що дитини на даний час навчається в школі, а тому до витрат на його утримання входять і витрати на проїзд від дому до школи, на оплату харчування в школі та на оплату додаткових занять та на проживання в орендованій квартирі, оскільки свого житла у неї не має. Крім того, дитина має хронічні захворювання, а тому, потребує якісного харчування і коштів на проведення медичного обслідування, лікування та оздоровлення. Як їй відомо, відповідач працює офіційно та неофіційно, до того ж здає в оренду квартиру, в якій прописана вона з сином, та отримує регулярний офіційний та мінливий, але високий неофіційний дохід. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має.

У зв'язку з такими обставинами, просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., щомісячно.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Вимоги про стягнення аліментів визнав частково. Звертав увагу суду на те, що відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, а тому відсутні підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Також при визначенні розміру аліментів просив врахувати, що на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_4

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.06.2002 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за номером 750, що вбачається із свідоцтва про шлюб виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві серія НОМЕР_1

На час розгляду справи сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, тривалий час не ведуть спільного господарства. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи обставини наведені вище, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що сім'я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, від шлюбу подружжя має малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Водночас за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Встановлено, що на час розгляду справи неповнолітній ОСОБА_4 проживає з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід, що підтверджується довідкою від 01.09.2015 №01, виданою ППНЗ Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа інвалідів «Прометей».

Крім того, відповідач має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_5, що підтверджується пенсійним посвідченням від 16.10.2000.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно частини першої ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В ході судового розгляду представник відповідача наполягав на тому, що відповідач не отримує інших доходів, які носять нерегулярний, мінливий характер, чи одержуються ним в натурі.

Будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин з боку позивачки надано не було.

В той же час, обставини щодо хвороби дитини та інші обставини, пов'язані з розвитком здібностей дитини, не мають значення для вирішення питання про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Зазначені обставини відповідно до ст. 185 СК України є підставою виникнення обов'язку брати участь у додаткових витратах на дитину у того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також у того з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача підлягають стягненню в частці від його доходу.

Відповідно, виходячи з фактичних обставин справи, суд вважає, що на користь позивачки має бути стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, оскільки такий розмір буде достатнім для створення для дитини необхідних передумов для її розвитку і забезпечення організації її життя.

З огляду на наведене вимоги позивачки про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 487,20 грн.

З урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 29 червня 2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 750) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп..

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя