Справа № 344/4042/16-ц
Провадження № 2/344/3210/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

20 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу присудження аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В позові вказано, що на підставі рішення Івано-Франківського міського суду сторони по справі розірвали шлюб. В шлюбі у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого за даним рішенням суду залишено проживати з позивачкою. Рішенням Івано-Франківського суду від 08 травня 2012 року присуджено стягнення аліментів на користь позивачки у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В 2013 році у малолітнього ОСОБА_2 виявили важку хворобу обємний процес головного мозку, у звязку з чим йому встановлено інвалідність. На сина позивачка несе значні витрати, оскільки його утримання та лікування вимагає значних фінансових затрат. Тому ОСОБА_1 просила суд збільшити розмір аліментів змінивши спосіб їх присудження та стягувати з відповідача 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини, а також додаткові витрати в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином 16 років.

Представник позивачки в письмовій заяві просив про розгляд справи без його участі з ухваленням заочного рішення. Вимоги позову підтримав

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору за його участі відповідач у судове засідання не зявився.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_3 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідач належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду спору за його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НМ № 086106 батьками ОСОБА_2 зареєстровано сторін спору.

Відповідно до Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2012 року присуджено стягувати аліменти з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу до досягнення сином повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, сина ОСОБА_2 залишено на вихованні матері.

Відповідач не сплачує присуджені аліменти, має заборгованість по їх сплаті, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця № 8429 від 09.03.2016 року.

Малолітньому ОСОБА_2 поставлено діагноз обємний процес головного мозку, що підтверджено випискою із медичної картки від 22.03.2016 року та медичними довідками, які позивачкою долучено до матеріалів справи.

У звязку із захворюванням сина позивачка несе грошові витрати, на підтвердження чого нею долучено копії квитанцій на купівлю медичних препаратів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до п. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснив Верховний Суд України у правовій позиції, викладеній в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143 цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Позивачка просить змінити спосіб присудження аліментів із частки від заробітку на їх стягнення у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Як вбачається із висновку старшого інспектора Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 10.03.2016 року, складеного за результатами розгляду звернення позивачки, в січні 2013 року відповідач звільнився з роботи у ТзОВ «Едісан». Відомостей про наявність у відповідача постійного заробітку матеріали справи не містять, у звязку із чим на даний час підстав для стягнення аліментних платежів у частці від доходу не має.

З урахуванням наведених положень та доводів про те, що відповідач не має постійного доходу, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Відповідач являється особою працездатного віку, наявність обставин, що унеможливлюють сплату аліментних платежів у розмірі 1500 грн. щомісячно суду не представлено. А тому, враховуючи інтереси малолітньої дитини, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимогу позову про стягнення додаткових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України (надалі СК України), той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Як роз'яснив пленум Верховного суду України у своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам необхідно звернути увагу на те, що до передбаченої ст. 185 СК участi в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здiбностей, хворобою, калiцтвом тощо), можна притягати лише батькiв. У цих випадках iдеться про фактично зазнанi або передбачуванi витрати, тому їх необхiдно визначати у твердiй грошовiй сумi. При одночасному розглядi вимог про стягнення алiментiв i додаткових витрат їх має бути визначено у рiшеннi окремо.

В даному випадку особливою обставиною, що зумовлює додаткові витрати на дитину є важке захворювання малолітнього ОСОБА_2. Наявність хвороби та витрат на лікування підтверджені письмовими доказами з цього приводу. З огляду на викладене позов в частині стягнення додаткових витрат також слід задовольнити в межах заявлених позовних вимог, слід стягувати з відповідача додаткові витрати в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною 16 років.

Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому підлягає до задоволення.

Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави за дві позовні вимоги.

Відповідно до зазначеного суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1500 гривень щомісячно з моменту набрання цим рішенням законної сили та досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення аліментів по виконавчому листу виданому 14 червня 2012 року згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2012 року по справі № 0907/6630/2012.

Стягувати із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, додаткові витрати на сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 500 гривень щомісячно з моменту набрання цим рішенням законної сили та досягнення дитиною 16 років.

Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 1102,4 гривень в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський