Провадження №2/760/5707/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у вересні 2016 року звернулася до суду з позовом і просила стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату, вихідну допомогу, не виплачену при звільненні у розмірі 834,12 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні 1447,83 грн. (недоплачену за період з 03.06.2015 по 09.07.2015 та з 10.07.2015 по 17.09.2015 за попередніми рішеннями Солом'янського районного суду м. Києва від 28.07.2015 у справі №760/5658/15-ц та від 16.10.2015 у справі №760/17481/15-ц ), а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: з 18.09.2015 по день ухвалення рішення.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на наступне.

Наказом №174-К від 26.05.2015 її було звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 02.06.2015. Позивачка вказує, що в порушення трудового законодавства, розрахунок в день звільнення відповідач не зробив, мотивуючи відсутністю коштів на підприємстві.

Зазначено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.07.2015 у справі №2-5658/15 (760/13110/15-ц) позов задоволено у повному обсязі і стягнуто заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу розмірі 3484,35 (з податками та зборами сума становила 3947 грн. 04 коп.) та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03.06.2015 по 09.07.2015 в сумі 5465,07 грн. в загальній сумі 8949,42 грн., проте відповідач повний розрахунок при звільненні не здійснив.

Позивачка вказала, що на виконання вказаного рішення, Управлінням державної казначейської служби України у Печерському районі, із всієї суми заборгованості ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» у розмірі 8949,42 грн. забезпечило часткове стягнення заборгованості у розмірі 5160,21 грн., проте інша частина, що підлягає стягненню відповідно до вказаного рішення суду, у розмірі 3789,21 грн. не стягнута, та перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Зазначено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16.10.2015 у справі №2-7484/15 (760/17481/15-ц) стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9918,09 грн. (за період з 10.07.2015 по 17.09.2015) та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., загальна сума заборгованості 12918,09 грн.

Як вказала позивачка, відповідачем продовжується порушення її трудових прав, в частині не проведення остаточного розрахунку, та не виплати всіх належних сум за вказаними рішеннями суду.

Позивачка посилається на те, що 04.08.2016 вона отримала дані персоніфікованого обліку та дізналася, що ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» не вірно розрахувало, суми належні їй при звільнені, та має заборгованість з виплати заробітку.

Пояснено, що ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» листом від 04.08.2016 № 362 надало розрахункові листи за період з березня по червень 2015, в яких в повному обсязі відображено нарахування та виплати премії до свята, компенсації на здешевлення харчування та вихідну допомогу при звільненні. При цьому, жодних пояснень щодо механізму розрахунку належної їй вихідної допомоги перед звільненням, із зазначенням виплат, які увійшли до розрахунку так і надано не було. Таким чином, керівництво ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» стверджує, що розрахунок вихідної допомоги був зроблений правильно.

Позивачка посилається на те, що під час розрахунку їй вихідної допомоги не було враховано компенсацію на здешевлення харчування у розмірі 400 грн., в зв'язку з чим було занижено розмір середньоденної заробітної плати, та неправильно була нарахована вихідна допомога, оскільки щомісячно працівникам ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» виплачувалася компенсація на харчування у розмірі 400 грн., з якої утримувалися всі податки та збори, є виплатою передбаченою Колективним договором, як заохочувана виплата та яка не є дотаційною виплатою, враховуючи зазначене, на думку позивача, підстав для не врахування ДП «УКРЕКОРЕСУРСИ» компенсації на харчування у розмірі 400 грн. у розрахунок належних їй сум при звільненні, не було.

Позивачка пояснила, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28.07.2015 року по справі №2-5658/15 (760/13110/15-ц) було стягнуто вихідну допомогу розмірі 3484,35 (з податками та зборами сума становила 3947 грн. 04 коп.) не в повному обсязі, оскільки вона повинна була становити 4318, 47 грн.

Позивачкою проведений та наданий розрахунок середньоденної заробітної плати для нарахування середнього заробітку, у зв'язку із несвоєчасним розрахунком при звільненні, згідно якого розрахунок становить 221,46 грн.

Позивачка пояснила, що згідно її розрахунків, недоплачений середньомісячний заробіток при звільненні, визначений у попередніх рішеннях суду, становить 1447,83 грн.

Крім того, позивачка посилається на те, що відповідач неправомірно відмовився виплачувати нараховану їй заробітну плату в день звільнення, то відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, по день винесення рішення суду.

Виходячи з вищенаведеного, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 13.12.2016 позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, подав письмове заперечення на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне.

Представник відповідача вказав, що заборгованість по виплаті належних звільненому працівникові сум 3484,35 грн. була погашена в повному обсязі 13.10.2015.

Зазначено, що Розпорядженням від 05.10.2016 №47601115/6, затвердженого начальником Дніпровського ВДВС м. Києва перераховано заборгованість на користь ОСОБА_1 у розмірі 8949,42 грн. та 12918,09 грн., тобто заборгованість по заробітній платі та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні погашена в повному обсязі.

Представник відповідача просив застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З урахуванням розміру спірної суми, та виходячи з принципу розумності та справедливості розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який міститься в позовних вимогах, на думку сторони відповідача, має бути прирівняним з розміром заборгованості по заробітній платі на день звільнення.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам виплачується у строки, передбачені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць.

Статтею 116 цього кодексу встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З точки зору закону заходи, встановлені ст.117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, розрахунок розміру середньої заробітної плати проводиться, виходячи з розміру заробітної плати за останніх два місяці роботи.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 pоку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Так, позивачка просить стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на її користь заробітну плату, вихідну допомогу, не виплачену при звільненні у розмірі 834,12 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні 1447,83 грн. (недоплачену за період з 03.06.2015 по 09.07.2015 та з 10.07.2015 по 17.09.2015 за попередніми рішеннями Солом'янського районного суду м. Києва від 28.07.2015 у справі №760/5658/15-ц та від 16.10.2015 у справі №760/17481/15-ц ), а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: з 18.09.2015 по13.12.2016.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.61 ЦПК України кожна особа повинна довести ті доводи, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.07.2015 у справі №2-5658/15 (760/13110/15-ц) стягнуто заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу розмірі 3484,35 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03.06.2015 по 09.07.2015 в сумі 5465,07 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16.10.2015 у справі №2-7484/15 (760/17481/15-ц) стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9918,09 грн. (за період з 10.07.2015 по 17.09.2015) та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., загальна сума заборгованості 12918,09 грн.

Згідно позовних вимог, позивачка вважає, що під час розрахунку їй вихідної допомоги не було враховано компенсацію на здешевлення харчування у розмірі 400 грн., в зв'язку з чим було занижено розмір середньоденної заробітної плати, та неправильно була нарахована вихідна допомога, а також середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні за попередніми рішеннями суду, однак судом не приймається до уваги така позиція позивачки, оскільки вона уже скористалася своїм правом на звернення до суду за захистом порушених прав, відтак на її користь було стягнено суми, передбачені до стягнення звільненому працівникові. А посилання на той факт, що позивачці не було враховано компенсацію на здешевлення харчування у розмірі 400 грн., є підставою для звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Що стосується заявлених вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 18.09.2015 по дату ухвалення рішення, слід зазначити те, що згідно Розпорядженням від 05.10.2016 №47601115/6, затвердженого начальником Дніпровського ВДВС м. Києва перераховано заборгованість на користь ОСОБА_1 у розмірі 8949,42 грн. та 12918,09 грн., тобто заборгованість по заробітній платі та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні погашена відповідачем в повному обсязі.

Суд приходить до висновку застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, станом на дату ухвалення даного рішення відповідачем було здійснено виплату коштів за результатами попередніх рішень, заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги позивачки.

Зважаючи на обставини справи та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку відмову в задоволенні позову.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись КЗпП України, ст.ст. 1, 4-11, 18, 57-66, 210-215 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І. А. Усатова