РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Прокопчук Л.М.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника Рівненської міської ради ОСОБА_3,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_4 до Рівненської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала і просить суд визнати за позивачем ОСОБА_4 право приватної власності на будинковолодіння в складі: «А-1» - житловий будинок загальною площею 73,5 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - гараж, «Д» - гараж, «Е» - гараж, «Ж» - вбиральня, «№1» - огорожа, «№2» - ворота з хвірткою, «№3» - огорожа, «І» - замощення, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Мірющенка,37, як на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 17 травня 2003 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 травня 2003 року померла мати позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на згадане будинковолодіння. ОСОБА_4 спадщину після смерті матері прийняв. 03 травня 2007 року позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у приватній власності ПСП «Волинь» в місті Рівне розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах. Оформитись у спадкових правах на будинковолодіння, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Мірющенка,37, позивач не зміг у звязку з тим, що за життя його матері, останньою не було виготовлено відповідного правовстановлюючого документу на будинковолодіння.

Представник Рівненської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні подала суду письмове клопотання про те, що Рівненська міська рада не заперечує проти задоволення вимог позовної заяви.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослiдивши письмовi докази по спpавi, суд пpийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскiльки позовнi вимоги є обгpунтованими та доведеними.

Судом встановлено, що 17 травня 2003 року померла мати позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно.

Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 133017, виданим 17 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Рівне.

На день своєї смерті ОСОБА_5 заповіту не залишила. Після смерті ОСОБА_5 єдиним спадкоємцями першої черги за законом є її син ОСОБА_4

З матеріалів спадкової справи № 129/2007 до майна ОСОБА_5, яка померла 17 травня 2003 року, копія якої була надана суду Другою рівненською державною нотаріальною конторою, слідує, що за заявою ОСОБА_4 03 травня 2007 року йому було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у приватній власності ПСП «Волинь» в місті Рівне розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належало будинковолодіння, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Мірющенка,37.

Так, рішенням виконкому Ровенської районної ради депутатів трудящих № 153 від 30 березня 1957 року було затверджено рішення виконкому Басів-Кутської сільської Ради депутатів трудящих від 21 березня 1957 року та рішення правління колгоспу ім.Сталіна від 15 березня 1957 року про виділення ОСОБА_5 присадибної ділянки площею 0,15 га в селі Новий Двір (на теперішній час територія міста Рівне).

Виконавчий комітет Рівненської районної ради депутатів трудящих 05 квітня 1957 року видав ОСОБА_5 дозвіл № 100 на будівництво житлового будинку на згаданій земельній ділянці.

Будівництво житлового будинку було завершено у 1976 році, про що свідчить акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 06 липня 1976 року.

На час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 у будинковолодінні, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Мірющенка,37, і проживає там на теперішній час, що підтверджується відміткою у його паспорті, з якої слідує, що за вказаною адресою позивач прописаний (зареєстрований) з 24 червня 1976 року.

Таким чином, після смерті матері позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому, відповідно до вимог ст.548, ст.549 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, які узгоджуються з положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України 2003 року, позивач є таким, що прийняв спадщину. Про факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері свідчить і отримання ним 03 травня 2007 року свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме, на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 не було виготовлено відповідного правовстановлюючого документу на належне їй будинковолодіння, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Мірющенка,37, що, в свою чергу, створює перешкоди позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності, згідно з вимогами ст.1216 ЦК України, є спадкування.

Згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник вправі пред'явити позов про визнання його прав власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною третьою статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Вpаховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що будинковолодіння, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Мірющенка,37, є спадковим майном після смерті матері позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, а ОСОБА_5, як єдиний спадкоємець за законом першої черги, має право на спадкування цього будинковолодіння, та, відповідно, на визнання за ним права власності на це будинковолодіння в порядку спадкування після смерті матері.

На пiдставi ст.548, ст.549 ЦК України 1963 року, п.1 ч.2 ст.16, ст.328, ст.392, ст.1216, ст.1218, ст.1261, ст.1268, ст.1296 ЦК Укpаїни, кеpуючись ст.ст.3,10,11,60,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити повнiстю.

Визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на будинковолодіння в складі: «А-1» - житловий будинок загальною площею 73,5 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - гараж, «Д» - гараж, «Е» - гараж, «Ж» - вбиральня, «№1» - огорожа, «№2» - ворота з хвірткою, «№3» - огорожа, «І» - замощення, що знаходиться за адресою місто Рівне, вулиця Мірющенка,37, як на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 17 травня 2003 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь