н/п 2/490/2329/2016
25 жовтня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., при секретарі Баришніковій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, треті особи - Відділ ДВС МРУЮ, Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 про визнання права власності,-
Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На примусове виконання вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем відділу ДВС МРУЮ був складений акт, серії АВ 030540 від 10.12.2009 опису й арешту майна боржника ОСОБА_2 /а.с.15-16/.
Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС МРУЮ від 12.07.2011 року про повернення виконавчого документу стягувачу, реалізація арештованого майна, яке належить ОСОБА_2 не відбулась, у звязку з відсутністю покупців /а.с.18/.
Відповідно до акту державного виконавця відділу ДВС МРУЮ від 12.07.2011 року про передачу описаного й арештованого майна боржника, ОСОБА_1 передається 36/100 частини житлового будинку № 93, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Клубна з прибудовою та з врахуванням надвірних споруд, в рахунок погашення боргу ОСОБА_2. Залишок боргу становить 1427,21 грн. /а.с.19/.
Згідно до акту державного виконавця відділу ДВС МРУЮ від 19.11.2012 року про передачу майна стягувачеві зазначено, що тричі ТОВ "Торгівельний дім Укрспецреалізація" було організовано проведення прилюдних торгів, які не відбулись у зв'язку із відсутністю покупців. Стягувач ОСОБА_1 погодився залишити за собою нереалізоване майно боржника /а.с. 20/. При цьому у вказаному акті допущені помилки у визначенні частки, що переходить у власність ОСОБА_1, вказано, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з : 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, замість : 36/100 частини житлового будинку за адресою вул.Клубна, 93 м.Миколаїв, що складається з : житлового будинку літ.А-1 з прибудовою та з врахуванням надвірних споруд і складається із кухні (1)2, площею 8,10 кв.м., житлової кімнати 1-2, площею 13,70 кв.м., загальною площею 21,80 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. та надвірних споруд 27/100 частин огорож № 2-4, 7, 8, 27/100 частин споруд № 6, 9, 10, 1.
19 травня 2016 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок № 93, який розташований в м.Миколаєві по вулиці Клубній, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а також встановлені наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами. А саме відповідно до поданих заявником для проведення державної реєстрації речових прав документів вбачається, що кількість часток у праві власності заявника в сумі перевищують 1/1 (цілу частку), тоді як згідно з відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 28.12.2012 року, право власності на житловий будинок зареєстровано за заявником (розмір частки 64/100) та за іншою особою - ОСОБА_2 (розмір частки 36/100) /а.с.24/.
Згідно відповіді на запит від 11.05.2016 року, яка надана відділом ДВС МРУЮ, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, виконавче провадження № 13409249 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-4-84/2009, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва знищено 22.02.2016 року у звязку із закінченням строку зберігання /а.с.23/.
Задовольняючи вимоги позову суд виходив з наступного: Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частиною 1 ст.321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
Таким чином, на підставі викладеного, судом встановлено, що помилки допущені виконавцем відділу ДВС Миколаївського РУЮ в Акті про передачу майна стягувачеві від 19.11.2012 року потягли за собою порушення майнових прав та інтересів позивача ОСОБА_1, оскільки виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_2 закрито у зв'язку із виконанням, проте майно, яке мало бути передано в рахунок погашення заборгованості позивачу, фактично залишилось у власності ОСОБА_2
При цьому виправити допущені помилки державним виконавцем неможливо, оскільки виконавче провадження закрито, а матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання.
Іншим способом, ніж шляхом звернення до суду із позовом, позивач позбавлений можливості захистити свої порушені права.
Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат. Керуючись ст. ст. З, 4, 10, 11, 30, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 392 ЦК України суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, треті особи - Відділ ДВС МРУЮ, Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку № 93, який розтошований по вул.Клубній в м.Миколаєві, а саме: 36/100 частини вищевказаного житлового будинку літ.А-1 з прибудовою та з врахуванням надвірних споруд і складається із кухні (1)2, площею 8,10 кв.м., житлової кімнати 1-2, площею 13,70 кв.м., загальною площею 21,80 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. та надвірних споруд 27/100 частини огорож № 2-4, 7, 8, 27/100 частин споруд № 6, 9, 10, 1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О. В. Мамаєва