У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Хилевич С.В., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, припинення права на частку у спільному майні, поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності та поділ майна,-

в с т а н о в и л а :

16 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з позовом про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, припинення права на частку у спільному майні, поділ спільного майна подружжя, ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позов до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності та поділ майна.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 липня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Визнано квартиру загальною площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Виділено ідеальні частки у квартирі загальною площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: 34400 АДРЕСА_1, що є у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у розмірі по 1/2 (одній другій).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на ? частку у квартирі та присуджено ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 270343 грн. 50 коп. вартості 1/2 частки квартири.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на цілу частину квартири.

Поділено майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, виділивши у власність ОСОБА_2: кухонний набір «Дебют» вартістю 3470 (три тисячі чотириста сімдесят) грн. 00 коп., комплект передпокійних меблів «Конго» вартістю 2170 (дві тисячі сто сімдесят) грн. 00 коп., пральну машину марки «ZANUSSI» вартістю 4700 (чотири тисячі сімсот) грн. 00 коп., пилосмок вартістю 250 (двісті пятдесят) грн. 00 коп., праску марки «ZELMER» вартістю 483 (чотириста вісімдесят три) грн. 00 коп., електричний конвектор марки «UFO» вартістю 650 (шістсот пятдесят) грн. 00 коп., стільці барні в кількості 4 (чотири) штуки загальною вартістю 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп., телевізор марки «Супра» вартістю 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., електричну плиту вартістю 1300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 15523 (п'ятнадцять тисяч пятсот двадцять три) грн. 00 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_1: холодильник «Samsung» вартістю 5480 (пять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп., набір меблів «Доміно» вартістю 5200 (пять тисяч двісті) грн. 00 коп., шафу-купе вартістю 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп., мяке крісло вартістю 2200 (дві тисячі двісті) грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 16080 (шістнадцять тисяч вісімдесят) грн. 00 грн., без стягнення грошової компенсації різниці вартості часток.

У задоволенні інших вимог зустрічного позову відмовлено в повному обсязі у звязку з їх безпідставністю.

Повернуто ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1676 (одна тисяча шістсот сімдесят шість) грн. 13 коп., внесені на депозитний рахунок як різниця між частками у спільному майні.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги участі відповідача щодо придбання спірної квартири, так будучи позичальником, відповідач самостійно виконував зобов'язання за кредитним договором, та той факт, що у відповідача відсутнє інше постійне житло.

Просить рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 липня 2016 року скасувати в частині виділення ідеальних часток у спірній квартирі та визнання за позивачем права власності на цілу частку квартири та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо спірної квартири відмовити та визнати за ОСОБА_1 права власності на 6/10 ідеальних часток спірної квартири.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18 червня 2011 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 серпня 2015 року.

З договору купівлі-продажу від 29 вересня 2011 року вбачається що, ОСОБА_1 придбав спірну квартиру перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 138).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 57574213 від 18 квітня 2016 р., право приватної власності ОСОБА_1 на вищезазначену квартиру, набуте на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу, зареєстроване 04 березня 2016 р. Кузнецовським міським управлінням юстиції Рівненської області, про що виконано запис №13639370.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що квартира № АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як придбана за час їх шлюбу.

Судом встановлено, що 29 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір № 11 про іпотечний кредит, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 100000,00 грн. на придбання спірної квартири зі сплатою процентів по процентній ставці 17,3 %, терміном погашення до 28 вересня 2021 року на умовах повернення тіла кредиту ануїтетними платежами в сумі по 834,00 грн. щомісяця та щомісячної сплати процентів за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 29 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено іпотечний договір, за умовами якого спірну квартиру передано у іпотеку.

Як вбачається з письмової інформації ПАТ «Державний ощадний банк України» № 171 від 23 березня 2016 року, станом на 22 лютого 2016 року зобов'язання ОСОБА_1 за договором № 11 про іпотечний кредит від 29 вересня 2011 року виконані в повному обсязі.

Статтею 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Кредит був наданий ОСОБА_1 на часткову оплату вартості спільного майна - квартири № АДРЕСА_1, договір про іпотечний кредит № 11 від 29 вересня 2011 р., укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України», створює обов'язки і для ОСОБА_2, незалежно від припинення шлюбних відносин.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що самостійна сплата відповідачем частини коштів за кредитним договором, укладеним в інтересах сім'ї на придбання нерухомого майна, не зумовлює зміну ідеальних часток у праві спільної власності на це майно, та обґрунтовано визнав спірну квартиру спільною сумісною власністю сторін в якій кожному належить по ? ідеальній частині.

Як вбачається з висновку експерта № 160316/1_30 від 24 березня 2016 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 540687,00 грн. Отже, вартість кожної 1/2 частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній власності на цю квартиру складає: 540687,00 грн. / 2 = 270343,50 грн.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З технічного паспорту на квартиру № АДРЕСА_1 судом встановлено, що дана квартира є квартирою посімейного заселення, розташована на 4 поверсі 5-поверхового залізобетонного будинку, складається з однієї кімнати площею 21,4 кв.м, кухні площею 6,7 кв.м, вбиральні площею 2,3 кв.м, коридору площею 3,8 кв.м, вбудованої шафи площею 0,2 кв.м, лоджії площею 2,0 кв.м.

Згідно технічної характеристики даної квартири вона є неподільною річчю і спільне проживання сторін є неможливим.

Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 є неподільною, частка кожного із співвласників та не може бути виділена в натурі без втрати цільового призначення ОСОБА_1 погодився на припинення його права на частку у спільній власності на спірну квартиру, що вбачається з позиції його представника ОСОБА_3, висловленої в суді першої інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на ? частку у праві спільної власності на спірну квартиру та присудження йому грошової компенсації у розмірі 270343,50 грн. вартості цієї частки, з одночасним визнанням права власності на цілу квартиру за ОСОБА_2

Враховуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 липня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя А.М. Шеремет

Судді: З.М. Максимчук

С.В. Хилевич