Справа № 694/489/16-ц
Провадження № 2/698/360/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кухаренка О.В.,

за участю секретарів: Гончар Т.О., Пугачевської Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Катеринопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа селянське фермерське господарство «Бойка Олега Леонідовича» про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в квітня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа фермерське господарство «Бойка Олега Леонідовича» про витребування майна з чужого незаконного володіння в якому просив витребувати з незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 та передати йому майна на загальну суму 1 155 650 грн.

В судовому засіданні позивач надавав суду пояснення та подав заяву про зменшення позовних вимог в якій просить витребувати з незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 та передати йому наступне майно:

-екскаватор, ЕО-3322ВІ, 1987 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 вартістю 75000,00 грн.

-трактор, МТЗ-82, 1994 р.в., д.н.з. НОМЕР_5, вартістю 64000,00 грн.

-водороздавач, ВУК-3, 1992 р.в., д.н.з НОМЕР_6, вартістю 7500,00 грн.

-водороздавача, ВУК-3, 1992 р.в., д.н.з НОМЕР_7, вартістю 7500,00 грн.

-причіп, ПВ-3, 1994 р.в., д.н.з НОМЕР_8, вартістю 7500,00 грн.

-причіп, 1ПТС-2, 1991 р.в., д.н.з НОМЕР_9, вартістю 8000,00 грн.

-трактор, Т-25-ФМ, 1994 р.в., д.н.з. НОМЕР_10, вартістю 32500,00 грн.

-причіп, ГКБ-819, 1992 р.в., д.н.з. НОМЕР_11, вартістю 7500,00 грн.

-автомобіль ВАЗ-2108, 1986 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 22500,00 грн.

-автомобіль УАЗ-3303, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 35000,00 грн.

Позивач будучи присутній у судовому засіданні 21.12.2016 року відмовився від вимоги про витребування у відповідача водороздавача, ВУК-3, 1992 р.в., д.н.з НОМЕР_7, вартістю 7500,00 грн., і підтримував вищевказані уточнені позовні вимоги.

На підставу своїх вимог посилаючись на те, що за актами від 23.12.2014 року та 17.10.2015 року він одержав вищезазначене майно на зберігання від селянського фермерського господарства «Бойка Олега Леонідовича» майно яке в подальшому за згодою свого брата ОСОБА_3 зберігав на території та під навісами на земельній ділянці якою володіє останній за адресою АДРЕСА_1. Однак 23.10.2015 року ОСОБА_5 відмовився віддати йому зазначене майно та відмовив у доступі до майна мотивуючи свої дії тим що має намір залишити це майно собі в рахунок, нібито його частки у їх спільному майні незважаючи на те що вони не мають спільного майна. Такі дії ОСОБА_5 позивач вважає незаконними та такими що порушують його права в зв'язку з чим 27.10.2015 року звернувся до Звенигородського РВ (з обслуговування Звенигородського району та м. Ватутіне) УМВС України в Черкаській області, де було прийнято його заяву та ним надані відповідні пояснення. В подальшому, від даного відділу поліції, він отримав висновок від 31.10.2015 року в якому йому повідомлялося, що в діях ОСОБА_5 відсутні ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення, а вбачаються цивільно-правові відносини. Так як майно йому відповідачем повернуто не було і останній без належної правової підстави продовжує його утримувати він був змушений звернутися до суду.

Відповідач ОСОБА_3 змінені позовні вимоги позивача визнав частково, а саме заперечував факт перебування у його незаконному володінні причепів: ПВ-3, 1994 р. в., д.н.з НОМЕР_8, вартістю 7500,00 грн., 1ПТС-2, 1991 р. в., д.н.з НОМЕР_9, вартістю 8000,00 грн., причіпу, ГКБ-819, 1992 р.в., д.н.з. НОМЕР_11, вартістю 7500,00 грн., посилаючись на те, що такого майна йому ніхто не передавав та на те, що і в ході їх спільної господарської діяльності з позивачем у останнього він такої техніки не бачив.

Представник третьої особи селянського фермерского господарства «Бойка Олега Леонідовича» до суду не з'явився, про день і час розгляду справи дане господарство було повідомлено належним чином, причину неявки суду не повідомив від голови даного господарства надійшло до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що екскаватор ЕО-3322ВІ, 1987 р.в., д.н.з. НОМЕР_4, трактор МТЗ-82, 1994 р.в., д.н.з. НОМЕР_5, водороздавач, ВУК-3, 1992 р.в., д.н.з НОМЕР_6, водороздавача, ВУК-3, 1992 р.в., д.н.з НОМЕР_7, причіп, ПВ-3, 1994 р.в., д.н.з НОМЕР_8, причіп, 1ПТС-2, 1991 р.в., д.н.з НОМЕР_9, трактор, Т-25-ФМ, 1994 р.в., д.н.з. НОМЕР_10, причіп, ГКБ-819, 1992 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 станом на 12.12.2016 року зареєстрована за селянським фермерським господарством «ОСОБА_1.» наведене підтверджується відповіддю Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області. (а.с. 247). Автомобіль ВАЗ-2108, 1986 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, автомобіль УАЗ-3303, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 зареєстровані за селянським фермерським господарством «ОСОБА_1.» наведене підтверджується та відповіддю Територіального сервісного центру № 7143 Регіонального сервісного центру в Черкаській області МВС України від 02.12.2015 року №321. (а.с. 83-84, 248-249).

З договору зберігання від 22.12.2014 року укладеного між селянським фермерським господарством «Бойка Олега Леонідовича» та ОСОБА_1 та актами приймання - передачі від 23.12.2014 року вбачається, що вищезазначене майно було передано на зберігання ОСОБА_1 (а.с.18-22).

Згідно висновку від 31.10.2015 року Звенигородського РВ (з обслуговування Звенигородського району та м. Ватутіне) УМВС України в Черкаській області, вбачається, що ОСОБА_5 відмовляється повернути майно, що належить «СФГ Бойко Л.Л.» при цьому в діях ОСОБА_5 відсутні ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення, а вбачаються цивільно-правові відносини. ( а.с. 12 )

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Так у ст. 1212 ЦК України вказано, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достат ньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiтсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiтсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

У постанові від 02.03.2016 року у справі №6-3090 цс15 Верховним судом України висловлена наступна правова позиція.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов:

3) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

4) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред'явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулю ванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єкт ним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Згідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З письмового заперечення відповідача (а.с. 227-232 ) вбачається та визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, той факт що на території господарського двору відповідача ОСОБА_3 без жодних угод про зберігання знаходиться майно що належить «СФГ ОСОБА_1.», а саме екскаватор, ЕО-3322ВІ, 1987 р.в., д.н.з. НОМЕР_4, трактор, МТЗ-82, 1994 р.в., д.н.з. НОМЕР_5, вартістю, водороздавач, ВУК-3, 1992 р. в., д.н.з НОМЕР_6, трактор, Т-25-ФМ, 1994 р. в., д.н.з. НОМЕР_10, автомобіль ВАЗ-2108, 1986 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, автомобіль УАЗ-3303, 1990 р. в., д.н.з. НОМЕР_2.

Враховуючи, що відповідач визнав, той факт що вищезазначене майно, яке зберігається на належній йому на праві власності земельній ділянці, при цьому дане майно йому не належить, оскільки свої права на дане майно він не довів, тому суд вважає, що відповідач утримує це майно не маючи на те законних підстав, тому суд задовольняє позов в цій частині позовних вимог.

Щодо решти заявлених вимог позивача суд приходить до слідуючого.

За правилами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст.58 ЦПК)

Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем та його представником не доведено в суді факту безпідставного набуття або збереження відповідачем ОСОБА_3 причепів: ПВ-3, 1994 р. в., д.н.з НОМЕР_8, 1ПТС-2, 1991 р. в., д.н.з НОМЕР_14., причіпу, ГКБ-819, 1992 р.в., д.н.з. НОМЕР_11, титульним володільцем яких являється позивач ОСОБА_1, а також не доведено в суді те, що ОСОБА_3 являється набувачем вказаного майна за рахунок потерпілого ОСОБА_1

Судом не приймається до уваги як неналежними докази в розумінні ст. 58 ЦПК України наданих позивачем, як доказ збереження відповідачем ОСОБА_3 причепів: ПВ-3, 1994 р. в., д.н.з НОМЕР_8, 1ПТС-2, 1991 р. в., д.н.з НОМЕР_9, причіпу, ГКБ-819, 1992 р. в., д.н.з. НОМЕР_11 - висновок від 31.10.2015 року Звенигородського РВ (з обслуговування Звенигородського району та м. Ватутіне) УМВС України в Черкаській області (а.с. 12 ), постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2016 року ВП № 51152885 (а.с. 241, 242), вимогу державного виконавця від 30.05.2016 року ВП № 51152885 (а.с. 244, 245), оскільки дані документ не містить даних про отримання або збереження відповідачем ОСОБА_3 вищезазначеного майна, а також будучи допитами в судовому засідання в якості свідка державний виконавець Трембовецький М.М. показав, що ним при відкриття виконавчого провадження від 23.05.2016 року та винесені вимоги державного виконавця від 30.05.2016 року не проводилось безпосереднє виявлення та огляд даного майна яким було заборонено розпоряджатися та користуватися ОСОБА_3

А тому з врахуванням всього вищенаведеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог у витребуванні незаконного володіння ОСОБА_3 причепів: ПВ-3, 1994 р. в., д.н.з НОМЕР_8, 1ПТС-2, 1991 р. в., д.н.з НОМЕР_9, причепу, ГКБ-819, 1992 р. в., д.н.з. НОМЕР_11, оскільки позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження своїх вищевказаних уточнених позовних вимог, тоді як за приписами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягають стягненню 2365,00 грн. у відшкодування судових витрат.

На підставі вищевикладеного, та ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа селянське фермерське господарство «Бойка Олега Леонідовича» про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Витребувати з незаконного володіння у ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_12 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, 02.12.1997 року) та передати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_13, адреса проживання АДРЕСА_2):

-екскаватор, ЕО-3322ВІ, 1987 р. в., д.н.з. НОМЕР_4, вартістю 75000,00 грн.,

-трактор, МТЗ-82, 1994 р. в., д.н.з. НОМЕР_5, вартістю, вартістю 64000,00 грн.,

-водороздавач, ВУК-3, 1992 р. в., д.н.з НОМЕР_6, вартістю 7500,00 грн.,

-трактор, Т-25-ФМ, 1994 р. в., д.н.з. НОМЕР_10, вартістю 32500,00 грн.,

-автомобіль ВАЗ-2108, 1986 р. в., д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 22500,00 грн.,

-автомобіль УАЗ-3303, 1990 р. в., д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 35000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог позивача ОСОБА_1, а саме у витребуванні з чужого незаконного володіння причіпів: ПВ-3, 1994 р. в., д.н.з НОМЕР_8, вартістю 7500,00 грн., 1ПТС-2, 1991 р. в., д.н.з НОМЕР_9, вартістю 8000,00 грн., причіпу, ГКБ-819, 1992 р. в., д.н.з. НОМЕР_11, вартістю 7500,00 грн., - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса реєстрації та проживання : АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_12, виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, 02.12.1997 року) на користь держави в особі Управління Державної казначейської служби України у Катеринопільському районі Черкаської області (, рахунок № 0214 в ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 2365 (дві тисячі триста шістдесят п'ять) грн., 00 коп., від сплати якого позивача було звільнено згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд Черкаської області, який ухвалив оскаржуване рішення.

Головуючий суддя О.В.Кухаренко