РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 15.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №744331, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 168351,20 доларів США в порядку та на умовах визначених Кредитним договором, строком до 12.01.2032 року. Попри взяті на себе зобовязання Позичальник не виконує умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені Кредитним договором термін. Станом на 02.06.2015 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 304207,79 доларів США та 1003469,25 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 166592,40 доларів США, заборгованість по процентам 137615,37 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованість 1003469,25 грн., - штрафи 817562,59 грн. В якості забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором 15.01.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки №744331/ФЛ-3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з реєстровим номером №18, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: квартира №37, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, буд.14/16, загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., яка належить їй на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 15.01.2008 року, №14.

Позивач зазначає, що їм стало відомо про те, що 09.12.2014 року відбувся перехід права власності ОСОБА_2 до іншої особи. Договір відчуження предмету іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 При цьому ПАТ КБ «Надра» не був стороною зазначеного правочину та грошових коштів від відчуження не отримували. Також 16.01.2015 року нерухоме майно, що перебувало в іпотеці банку було знову відчужено на користь ОСОБА_1. Зазначений правочин був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ПАТ КБ «Надра» згоду на реалізацію заставного майна, яке є предметом іпотеки, не надавав, грошові кошти від реалізації предмету іпотеки Банку не поступали. Таким чином, позивач вважає, що продаж предмету іпотеки не є підставою для припинення договору іпотеки. Відповідно до ст..23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №744331/ФЛ від 15.01.2008 року в розмірі 304207,79 доларів США та 1003469,25 грн., звернути стягнення згідно договору іпотеки №744331/ФЛ-3 від 15.01.2008 року на предмет іпотеки нерухоме майно, а саме: квартиру №37, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, 14/16, загальною площею 56,9 кв.м., житловою 34,00 кв.м., встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із початковою ціною продажу, яку буде визначено в межах виконавчого провадження на підставі ст..58 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В дане судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В дане судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Вислухавши осіб, які зявились, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено у судовому засіданні, 15.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №744331, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 168351,20 доларів США в порядку та на умовах визначених Кредитним договором, строком до 12.01.2032 року.

Відповідно до п.1 кредитного договору банк зобов"язався надати Позичальникові у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 168351,20 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою: Перше. З цільовим призначенням на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 15.01.2008 року, що укладений між Позичальником та ОСОБА_6, згідно якого Позичальник придбає у власність нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, буд.14/16, кз.37, з оплатою комісії за розрахунки за цим Договором. Відповідно до п.1.3.1. відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,99% річних. Нарахування відсотків здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Банк надає Позичальнику Кредит строком до 12.01.2033 року. Комісія за розрахунки за цим Договором складає 1,6% від суми виданих коштів зазначених в п.1.2. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1919,24 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із прострочених відсотків за користування кредитом, відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, простроченої суми кредиту та суми кредиту.

Відповідно до п.4.3.3. та 4.3.4. кредитного договору Позичальник зобов»язався сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. цього Договору та у випадку порушення виконання зобовязань, передбачених цим Договором, сплатити Банку штрафні санкції, визначені у п.п. 5.1.-5.3. цього Договору.

Згідно до п.2.1. договору забезпеченням виконання позичальником зобов»язань за даним договором виступає договір іпотеки, предметом якого є квартира №37, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, 14/16.

В якості забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором 15.01.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки №744331/ФЛ-3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з реєстровим номером №18, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: квартира №37, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, буд.14/16, загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., яка належить їй на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 15.01.2008 року, №14.

За п.1.1. договору іпотеки предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку квартиру №37, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, буд.14/16, загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м., в забезпечення виконання зобов»язань позичальника перед іпотеко держателем.

Відповідно до умов договору іпотеки за цим договором іпотеки забезпечується виконання зобов»язань іпотеководавця за кредитним договором, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

У відповідності до п.3.3.5. договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог: звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини) воно не буде виконане.

Відповідно до п.4.4. договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобовязань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором, іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором.

Встановлено, що в зв"язку з неналежним виконанням позичальником зобов"язань за кредитним договором станом на 02.06.2015 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 304207,79 доларів США та 1003469,25 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 166592,40 доларів США, заборгованість по процентам 137615,37 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованість 1003469,25 грн., - штрафи 817562,59 грн.

На підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 04.02.2011 року змінено тип Банку з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра».

Статтями ст.ст.526, 530 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 цього Кодексу при порушенні зобов»язань за договором настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов»язань, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання.

Згідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 16.01.2015 року відповідачем ОСОБА_1 було придбано квартиру №37, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, буд.14/16 за Договором купівлі-продажу №54 у гр.. ОСОБА_7. Даний правочин було здійснено у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Відповідно нотаріусом було перевірено усі арешти, обтяження та інші види заборон та не було виявлено будь-яких обтяжень майна, повязаних з іпотекою.

Судом також встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.09.2015 року визнано договір купівлі-продажу квартири №37, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, буд.14/16, укладений 16 січня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 дійсним та визнано за ОСОБА_1 право власності на вищевказану квартиру.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд ставиться критично до тверджень позивача щодо переходу до відповідача всіх прав та обовязків іпотекодавця за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Пунктом 4 цієї статті встановлено, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п.6 Договору купівлі-продажу, який укладався між гр.. ОСОБА_7 та гр.. ОСОБА_1 встановлено, що Продавець свідчить, що на момент укладання вказаного Договору нерухоме майно не перебуває під арештом та забороною. Треті особи не мають право на згадане майно.

У п.8 даного Договору зазначено, що Покупцю доведено до відома, що майно є особистою приватною власністю Продавця.

У п.10 Договору купівлі-продажу вказано, що відсутність заборони відчуження (арешту) майна, податкової застави Продавця та Покупця, а також обтяження відчужуваного майна іпотекою було перевірено 16.01.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч.2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та вищенаведених встановлених судом обставин позивачем суду не надано. Крім того судом встановлено, що на час розгляду даної справи договір купівлі-продажу спірної квартири від 16.01.2015 року в установленому законом порядку недійсним не визнавався.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири №37, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Короленка, буд.14/16, що належить відповідачу на праві власності задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Надра» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно.

Витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева