Справа № 573/1192/16-ц
Номер провадження 2/573/473/16
РІШЕННЯ

іменем України

20 липня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, Білопільської РДА Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, Білопільської РДА Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 26 березня 1999 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно та майнові права. ОСОБА_2 з 1937 року по 1976 рік працювала та була членом колгоспу «Радянська Україна», який був розташований на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області. У 1976 році ОСОБА_2 досягла пенсійного віку і вийшла на пенсію як член колгоспу. Будучи членом колгоспу "Радянська Україна", вона мала право на земельну частку (пай) у даному господарстві, але при розпаюванні помилково не була включена до списку, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю у звязку з чим вона за життя так і не одержала сертифікат на право власності на земельну частку (пай) у вказаному підприємстві із зазначених вище підстав. За життя ОСОБА_2 заповіту не складала. Позивач ОСОБА_1 своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, проте у позасудовому порядку немає можливості оформити своє право на земельну частку (пай), що залишилась у спадщину після смерті матері, а тому просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 4,96 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду або запасу по Павлівській сільській раді в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_1

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, сільський голова ОСОБА_3 направила суду листа про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Представник відповідача - Білопільської РДА ОСОБА_4 у судове засідання також не прибув, направив заяву про розглд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що матірю позивача ОСОБА_1 була нині покійна ОСОБА_2 (а.с. 7).

26 березня 1999 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все її майно та майнові права, які не припинились внаслідок її смерті.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складала, як вбачається із ксерокопії спадкової справи №66, заведеної Білопільською державною нотаріальною конторою після смерті останньої, спадщину своєчасно прийняли діти покійної ОСОБА_1, позивач у справі, та ОСОБА_5 шляхом подання заяви нотаріусу (а.с. 97).

ОСОБА_5 померла 23 грудня 2015 року, що підтверджується свіжоцтвом про її смерть (а.с. 100).

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 з березня 1937 року по червень 1976 року була членом колгоспу "Радянська Україна", який був розташований на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується ксерокопією трудової книжки колгоспника, ксерокопією довідки від 10 червня 1976 року та протоколу №5/86, що стало підставою для призначення пенсії ОСОБА_2, як члену колгоспу(а.с. 15, 56-57).

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що мати позивача ОСОБА_2 була членом колгоспу "Радянська Україна", який був розташований на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що сторонами у справі не оспорюється.

ОСОБА_2 проживала на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області з народження і до 13 вересня 1983 року, а з 13 вересня 1983 року і по день смерті проживала разом зі своїм сином ОСОБА_1, позивачем у справі, за адресою: м. Білопілля, вул. Шкільна,12 (а.с. 10).

З довідки виконкому Павлівської сільської ради Білопільського району від 30 травня 2016 року №617 та листа №319 від 05 липня 2016 року вбачається, що колгосп "Радянська Україна", який був розташований на території Павлівської сільської ради був розділений на два колгоспи "Мирний" та "Обрій". Після розділення колгоспу "Радянська Україна" ОСОБА_2, стала відноситись до колгоспу "Мирний", правонаступником якого в подальшому стало ПС "Павлівське" (а.с. 11,86).

Згідно ксерокопії державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №00023, виданого Павлівською сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області 28 липня 1995 року на підставі рішення цієї ж ради від 11 червня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за №23, Колективному сільськогосподарському підприємству «Мирний» передано в колективну власність 3713,3 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а.с. 40-43).

До списку громадян - членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Мирний» Білопільського району, який є додатком до вказаного держаного акту, ОСОБА_2 включена не була (а.с. 9-10, 44-51).

Те, що КСП "Мирний", розташований на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області був правонаступником колгоспу "Радянська Україна" на час розпаювання земель, підтверджується наявною у справі ксерокопією Статуту КСП "Мирний" та листом архівного відділу Білопільської РДА №197 від 01 липня 2016 року (а.с. 58, 71-85).

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ" розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою.

Аналіз норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Крім того, слід враховувати, що строк позовної давності для вимог про визнання права на майно учасника спільної власності обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися, що її право на це майно оспорюється.

У відповідності до ч. 9 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року, який діяв на час виникнення правовідносин, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Внести зміни у список осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №00023, виданого Павлівською сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області 28 липня 1995 року, на даний час неможливо у звязку з ліквідацією підприємства та смертю ОСОБА_2

Разом з цим, суд вважає доведеним той факт, що на момент видачі вищевказаного державного акта від 28 липня 1995 року у ОСОБА_2, як члена колгоспу «Радянська Україна», правонаступником якого в подальшому стало КСП "Мирний", виникло право на земельну частку (пай).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 своєчасно прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2, а тому відповідно до вищенаведених положень закону він успадкував і майнове право на земельну частку (пай) у розмірі 4,96 умовних кадастрових гектарів у КСП «Мирний», проте у позасудовому порядку не може оформити це право у нотаріуса.

З довідки Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області №619 від 30 травня 2016 року вбачається, що на території Павлівської сільської ради площа земель запасу та резервного фонду становить 454 га (а.с. 13).

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачно, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантується.

Частиною 3 статті 2 ЗК України передбачено, що об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з ч. 11 ст. 25 ЗК України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 26 березня 1999 року, право власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,96 ум. кад. га нормативною грошовою оцінкою 161281,11 грн. із земель сільськогосподарського призначення резервного фонду Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 26 березня 1999 року, право власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,96 умовних кадастрових гектарів нормативною грошовою оцінкою 161281 грн. 11 коп. із земель сільськогосподарського призначення резервного фонду Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя