АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Оксюта Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Приватного акціонерного товариства «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року визнано неподаною та повернуто позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Приватного акціонерного товариства «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Посилається на те що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта суд першої інстанції безпідставно залишив без руху позовну заяву ОСОБА_2, посилаючись на ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діє з 01 вересня 2015 року Вказана норма не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору. Такі пільги також визначені ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

В судове засідання ОСОБА_2 та її представник не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Приватного акціонерного товариства «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Просила визнати недійсним кредитний договір №396/8348ВСLКА від 28 січня 2014 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху з підстав несплати судового збору.

09 серпня 2016 року представник ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_2 як споживач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 12 серпня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто з підстав невиконання вимог ухвали цього ж суду від 27 липня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регламентовано Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір».

Статтею 5 вказаного Закону було визначено пільгові категорії щодо сплати судового збору, куди також було включено і споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» також було визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Законом України №484-VІІІ від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» викладено ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, згідно з якою споживачів виключено з переліку пільгових категорій щодо сплати судового збору.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з положень Закону України «Про судовий збір», суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовну заяву ОСОБА_2 та в подальшому повернув її.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції положень норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді