РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про вилучення та передання в заклад автомобіля з ключами та свідоцтва про реєстрацію, звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNL0AE00006602 від 13.04.2007 року відповідач 13.04.2007 року отримав кредит у розмірі 7681,68 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.04.2012 року. Позивач свої зобов"язання за договором виконав у повному обсязі, відповідач умови Договору належним чином не виконує, в зв'язку з чим має станом на 14.05.2015 року заборгованість за кредитним договором у розмірі 23181,32 Євро, яка складається з наступного: 5114,27 Євро - заборгованість за кредитом, 7079,43 Євро - заборгованості по процентам за користування кредитом, 376,25 Євро - заборгованість по комісії за користування кредитом, 10611,37 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за договором між позивачем та відповідачем був укладений Договір застави від 13.04.2007 року, згідно з яким відповідач надав у заставу автомобіль Nissan Maxima, рік випуску 1998, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу на праві власності.

Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNL0AE00006602 від 13.04.2007 року в сумі 23181,32 Євро, що за курсом 23,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.05.2015 року складає 535024,87грн., вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" предмети застави - автомобіль Nissan Maxima, рік випуску 1998, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу на праві власності, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Nissan Maxima, рік випуску 1998, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу на праві власності та звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Nissan Maxima, рік випуску 1998, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу на праві власності, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України та стягнути з відповідача на їх користь судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що права ПАТ «Приват Банк» не порушені, так як по договору факторингу всі права за кредитним договором перейшли до ПАТ «Акцент Банк».

Вислухавши осіб, які з'явились, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № DNL0AE00006602 від 13.04.2007 року відповідач 13.04.2007 року отримав кредит у розмірі 7681,68 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.04.2012 року.

Відповідно до п.7.1. кредитного договору банк зобов"язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 13.04.2007 року по 13.04.2012 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 7681,68 Євро на наступні цілі: купівля автомобіля у розмірі 7150 євро, а також у розмірі 5,01 євро для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2, а також винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 71,50 євро у момент надання кредиту та у розмірі 2279,20 євро на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 170,68 євро для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Відповідно до п.2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. кредитного договору позичальник зобов»язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1, 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 3.1., 3.2. даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.1. та 6.2 даного договору; погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1. та п.2.3.3. цього договору.

Згідно до п.3.1. кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.7.1. змінної частини даного договору.

Відповідно до п.3.2. кредитного договору згідно ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному у п.7.4. змінної частини цього договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п. 1.1. суми щомісячного платежу за кредитним договором.

Згідно до п.3.4. кредитного договору нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожен день календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом -360 днів у році.

Відповідно до п.3.7. договору позичальник сплачує банку винагороду в розмірі та у строки, зазначені в п.7.1. даного договору. Згідно до п.7.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному у п.7.1.) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення Кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього Періоду сплати до дня остаточного погашення Кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по Кредитному договору не проводиться.

У відповідності до п.4.1. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов»язання, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3., 7.5 кредитного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менш 1 грн. за кожний день прострочки.

Згідно до п.7.3. договору забезпеченням виконання позичальником зобов»язань за даним договором виступає застава автомобіля Nissan, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов'язань за даним Договором.

Відповідно до п.7.4. кредитного договору згідно ст..212 ЦК України при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, передбачених пп.1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,50% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором між позивачем та відповідачем був укладений Договір застави від 13.04.2007 року, згідно з яким відповідач надав у заставу автомобіль Nissan Maxima, рік випуску 1998, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу на праві власності.

За п.1. договору застави предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу майно, зазначеного в п.34.4. цього договору, в забезпечення виконання зобов»язань позичальника перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов»язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Відповідно до п.2. договору застави за цим договором застави забезпечується виконання зобов»язань заставодавця за кредитним договором, укладеним між заставодержателем та заставодавцем.

У відповідності до п.15.7 договору застави заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог: звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов»язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані; у разі порушення заставодавцем зобов'язань за цим договором (у тому числі зобов'язань по продовженню/укладенню нового договору страхування згідно п.17.1 цього договору, в т.ч. при незгоді заставодавця із запропонованою заставодержателем страховою компанією) заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань зі сплати кредиту, відсотків, винагороди, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет застави; звернути стягнення на предмет застави незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов»язань за кредитним договором у випадках, зокрема: порушення заставодавцем зобов»язань по цьому договору, у т.ч. при порушенні порядку заміни предмету застави.

Відповідно до п.15.9 договору застави у разі звернення стягнення на предмет застави згідно з п.п. 15.7.1, 15.7.2, 15.7.3, 15.8 цього договору заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, відсотки, винагороду та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки за порушення зобов'язань за Кредитним договором, відшкодування збитків, витрати на утримання предмету застави; витрати, пов'язані з реєстрацією предмету застави та внесення змін в запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; витрат, пов'язаних із зняттям предмету застави з обліку в органі державної реєстрації транспортних засобів; витрати, пов'язані з доставкою предмета застави до місця зберігання (при переході майна в заклад); неустойку (штраф, пеню) за порушення зобов'язань заставодавця за цим договором; винагороду за переоформлення предмету застави із закладу в заставу, а також інші витрати, понесені у зв'язку із пред'явленням вимоги за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

У відповідності до п.23 договору застави звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених п.п. 15.7.1., 15.7.2., 15.7.3, 15.8 цього договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Якщо заставодержатель у випадку порушення заставодавцем умов кредитного договору набуває права звернення стягнення на предмет застави, він може використати таке право у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10% або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту, іншого істотного порушення умов кредитного договору.

Відповідно до п.24 договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів: шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором; шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Пошук покупця на предмет застави проводиться як заставодавцем, так і заставодержателем; у випадку нотаріального посвідчення цього договору - на підставі виконавчого напису нотаріуса; іншим незабороненим чинним законодавством способом. В разі продажу предмету застави на публічних торгах заставодержатель відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію предмета застави у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів №1448 від 22.12.1997 року, якщо інше не передбачено законодавством на день реалізації предмету застави.

Відповідно до п.25 договору застави реалізація предмету застави здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» було укладено договір факторингу №1 від 01.11.2007 року.

Згідно до п.1 договору факторингу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснює відступлення прав витребування на свою користь платежів по кредиту, комісії, процентам, винагородам та іншим неустойкам. Здійснюється також відступлення прав вимоги, що випливають з договорів на отримання на свою користь від боржників платежів по кредиту, відсоткам за його користування, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), права на отримання яких виникає після укладання цього договору, до повного виконання зобов»язань боржником та інших прав у повному обсязі.

Згідно до п.3 Договору факторингу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» також здійснює відступлення прав вимоги за договорами, які забезпечують виконання зобов»язань боржника перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (застави, поруки).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст.1080 ЦК України Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Таким чином, згідно вказаних положень законодавства та зазначеного договору факторингу ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відступив ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» у повному обсязі права вимоги до боржників.

Встановлено, що в зв"язку з неналежним виконанням позичальником зобов"язань за кредитним договором станом на 14.05.2015 року заборгованість за кредитним договором у розмірі 23181,32 Євро, яка складається з наступного: 5114,27 Євро - заборгованість за кредитом, 7079,43 Євро - заборгованості по процентам за користування кредитом, 376,25 Євро - заборгованість по комісії за користування кредитом, 10611,37 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 року змінено тип Банку з Закритого акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». Враховуючи викладене? на даний час кредитором за вказаним кредитним договором та договором забезпечення є ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Статтями ст.ст.526, 530 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 цього Кодексу при порушенні зобов»язань за договором настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов»язань, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання.

Згідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в ній відсутні докази направлення як Приватбанком так і ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» зазначених вище письмових вимог про усунення порушень виконання основного зобов»язання - зазначеного кредитного договору №DNL0AE00006602 на адресу відповідача як заставодавця, як відсутні і самі вимоги, і такі докази не надані суду позивачем в ході розгляду даної справи, що не відповідає положенням ст.ст.11, 60 ЦПК України. Таким чином, недотримання заставодержателем встановленої законом процедури звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у позові.

Також судом встановлено, що на адресу позичальника ОСОБА_1 за вих. № 30.1.0.0/2-120814/1972 від 24.08.2012 року надійшов лист з Приватбанку, який містить повідомлення його як позичальника про відступлення Приватбанком з 01.11.2007 року права вимоги кредитора за кредитним договором №DNL0AE00006602 від 13.04.2007 року та укладеним на його забезпечення договором застави у повному обсязі всіх його зобов"язань за цими договорами, як позичальника і заставодавця, на користь ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК». Відповідно листа № 30.1.0.0/2-120814/1972 від 24.08.2012 року, отриманого позичальником від ПАТ «ПРИВАТБАНК», вказаний банк визнав факт відступлення на його користь права вимоги за вказаними вище кредитними договорами.

Зміна умов договору застави в частині зміни заставодержателя з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» і збільшення цим для позичальника за кредитним договором розміру процентів, попередньо не були узгоджені в договорі застави і вимагають наявності укладеної раніше додаткової угоди до договору застави, яка б відображала такі зміни.

В матеріалах справи відсутні і суду позивачем не надано доказів укладення відповідної додаткової угоди між сторонами договору застави і її державної реєстрації.

Таким чином, заміна заставодержателя і збільшення процентів за кредитним договором призвели до збільшення обсягу відповідальності відповідача за іпотечним договором за відсутності на це його згоди, наслідком чого є припинення цієї майнової поруки в силу положень ч.1 ст. 559 ЦК України.

Крім того, зважаючи на викладене судом встановлено, що на час як звернення позивача до суду так і на час розгляду справи по суті кредитором у вказаному кредитному договору є ПАТ «Акцент-Банк» а не ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», тому із вимогами про звернення стягнення на предмет застави має право звернутися до суду з позовом саме ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», а не ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» який звернувся до суду із позовом у даній справі та не надав будь-яких доказів порушення його прав з боку відповідача що є обов'язковою умовою для звернення до суду позивача права та інтереси якого порушені.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та вищенаведених встановлених судом обставин позивачем суду не надано.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави - автомобіля Nissan Maxima, рік випуску 1998, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу на праві власності задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по справі віднести за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про вилучення та передання в заклад автомобіля з ключами та свідоцтва про реєстрацію, звернення стягнення на предмет застави.

Витрати по справі віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева