У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Леванчука А.О.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об'єднання», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. 28 січня 2014 року внаслідок незадовільного обслуговування системи опалення стався прорив у квартирі № 30 за вищевказаною адресою, що призвело до залиття його квартири. Причиною повторного залиття його квартири 10 вересня 2014 року стало самовільне втручання відповідача до системи централізованого опалення, що підтверджено актами огляду комісії товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕО» (далі - ТОВ «ЖЕО»). Посилаючись на те, що внаслідок залиття йому завдано майнову шкоду у розмірі 27 000 грн та спричинено моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 32 142 грн 37 коп., а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2015 року позов в частині вимог до ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 31 052 грн 84 коп. на відшкодування майнової шкоди та 1 000 грн моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судами встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 12 серпня 2010 року № 980, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С., що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме мано від 23 вересня 2010 року № 27413355 (а. с. 14, т. 1).

Власником квартири АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 07 липня 2014 року, виданого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В., є ОСОБА_5, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 грудня 2014 року № 30490476, а також свідоцтвом про право на спадщину від 07 липня 2014 року (а. с. 54, т. 1, а. с. 44, т. 2).

З акта про залиття квартири АДРЕСА_1 складеного 28 січня 2014 року посадовими особами ТОВ «ЖЕО», вбачається, що затоплення виникло з квартири № 30, що розташована поверхом вище, причиною затоплення є порив радіатора системи централізованого опалення в квартирі. Акт містить перелік пошкоджень спричинених затопленням (а. с. 7, т. 1).

10 вересня 2014 року ТОВ «ЖЕО» складено акт про аварію (залиття), що сталася у системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), під час обстеження квартири встановлено перелік пошкоджень спричинених залиттям, а також встановлено, що причиною залиття є самовільне втручання квартири № 30 до системи централізованого опалення, а саме: від'єднання радіаторів для шпаклювання за ними та встановлення відбивача теплової енергії (а. с. 6, т. 1).

З інформації, що міститься у даних системи «Диспетчер» 28 січня 2014 року та 10 вересня 2014 року вбачається, що мешканцем квартири АДРЕСА_2 повідомлено про течії в квартирі, за результатами заяв течії усунуті (а. с. 86-87, т. 1).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 квітня 2015 року № 170, проведеної Подільським центром судових експертиз на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року, розмір майнової шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 32 142 грн 37 коп.; у висновку міститься перелік пошкоджень зазначеної квартири (а. с. 103-110, т. 1).

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, дійшли обґрунтованого висновку про те, що залиття квартири позивача сталося з належної відповідачу квартири, в результаті чого ОСОБА_4 було завдано майнову і моральну шкоду, яка підлягає відшкодування в повному обсязі винною особою, відповідно до ст. 1166 ЦК.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, були предметом дослідження судів попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції й висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

А.О.Леванчук

А.О.Ступак