_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/130/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 борг в сумі 77 000 грн., також стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 23.12.2013 року між сторонами було укладено договір позики, за яким відповідач отримала грошові кошти у розмірі 3500 дол. США, та зобовязалась повернути не пізніше 06.01.2014 року. Однак, кошти за договором позики відповідачем не повернуті, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги від 21.10.2015 року підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася повідомлялася належним чином, до суду надано заяву представника відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги відповідач визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного

Як встановлено у судовому засіданні, 23.12.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3500 дол. США. Вказана обставина підтверджена сторонами у ході розгляду справи, оскільки в матеріалах справи наявна заява відповідача вх. № 44237 від 09.11.2015 року про визнання вказаних обставин /а.с. 20/.

Згідно розписки, складеної відповідачем, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти, та у порушення графіка платежів 16 і 23 грудня не змогла повернути черговий платіж у розмірі 3500 дол. США. Вказану суму зобовязується повернути у січні 2014 року /а.с. 4/.

У ході розгляду справи представник відповідача ОСОБА_3 заявляв клопотання до суду про призначення почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що відповідач не складала та не підписувала розписки. У зв'язку з чим у судовому засіданні 19.11.2015 року визнано обовязковою явку відповідача ОСОБА_2 до суду для надання зразків підпису. В подальшому до судового засідання ані відповідач, ані її представник не з'явилися, надавши до суду заяву вх. № 4548 від 09.02.2016 року про визнання позвоних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог від 21.10.2015 року у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 526, 610-612, 625, 1046 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 23.12.2013 року у розмірі 77 000 грн. /сімдесят сім тисяч гривень 00 копійок/.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 770,00 грн. /сімсот сімдесят гривень 00 копійок/.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.