Справа № 355/756/16-ц
Провадження № 2/355/404/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року Баришівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Лисюка О.Д.

при секретарі Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Баришівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свою заяву обґрунтовує тим, що на підставі рішення Баришівського райвиконкому №44 від 26.08.1990 року, батькам позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була надана квартира №24 по вул. Богдана Хмельницького (бувша Комсомольська), 20-А в смт. Баришівка Київської області. З того часу ОСОБА_5 почав проживати в даній квартирі. 27.10.1995 року у відповідності до рішення Баришівського районного суду Київської області був встановлений порядок користування житловими та допоміжними приміщеннями, відповідно до якого ОСОБА_2 була виділена житлова кімната (№7) площею 17,90 кв.м., а ОСОБА_3 житлова кімната №6 площею 11,80 кв.м. Інші приміщення квартири були залишені в спільному користуванні. В подальшому вони отримали свідоцтва про право власності на житло кожен на свою частку. В свідоцтві виданому ОСОБА_2 записано також і ОСОБА_1 як члена сім,ї. В 2000 році, після приватизації квартири, батько позивача виїхав на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживає до даного часу по пров. Комсомольському, 16. Мати в 2004 році знялася з реєстрації на постійне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2004 року позивач проживає в спірній квартирі, відкрито і безперервно володіє усіма житловими і допоміжними приміщеннями.

16.03.2016 року після проведення нової інвентаризації Баришівським БТІ частково змінилися розміри квартири, а саме загальна площа становить 48,6 кв.м., з яких: житлова площа 29,9 м.кв.; допоміжна 18,7 кв.м.; коридор (№1) площею 6,8 кв.м.; шафа (№2) площею 0,5 кв.м.; ванна (№3) площею 2,5 кв.м.; вбиральня (№4) площею 1,0 кв.м.; кухня (№5) площею 7,0 кв.м.; житлова кімната (№6) площею 12,6 кв.м.; житлова кімната (№7) площею 17,3 кв.м.; балкон (№8) площею 0,9 кв.м.

Позивач просить визнати за ним право власності на зазначену вище квартиру за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, викладені в заяві до суду та просив їх задовольнити.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Заслухавши думку позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що на підставі рішення Баришівського райвиконкому №44 від 26.08.1990 року батькам позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була надана квартира АДРЕСА_1 (бувша Комсомольська) в смт. Баришівка Київської області, як на сім'ю з трьох осіб, включаючи і їхнього сина. З того часу ОСОБА_1 проживав в даній квартирі разом з батьками.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 27.10.1995 року був встановлений порядок конкретного користування житловими та допоміжними приміщеннями даної квартири, а саме: ОСОБА_6 була виділена в конкретне користування житлова кімната (згідно техпаспорту №6) площею 11,80 кв.м.; ОСОБА_2 житлова кімната (№7) площею 17,90 кв.м. Інші приміщення квартири були залишені в спільному користуванні.

В подальшому, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно з розпорядженням Баришівської селищної ради Київської області № 29 від 29.04.1999 року матері позивача - ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право власності на житло від 12.05.1999 р. Відповідно до даного свідоцтва ОСОБА_2 та ОСОБА_1, належить на праві приватної власності частина квартири АДРЕСА_2, а саме: житлова кімната площею 17,90 кв.м. і балкон площею 0,90 кв.м., а також відповідна частина приміщень загального користування. Батькові, ОСОБА_3, на підставі розпорядження Баришівської селищної ради №769 від 19.01.2000 року також було видане свідоцтво про право власності на житло від 24.01.2000 року, яке посвідчувало його право власності на житлову кімнату площею 11,80 кв.м. і на відповідну частину приміщень загального користування.

В 2000 році, після приватизації квартири, ОСОБА_6 виїхав на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживає до даного часу по пров. Комсомольському в буд. № 16.

В 2004 році ОСОБА_2, в зв'язку зі зміною постійного місця проживання, знялася з реєстрації за адресою АДРЕСА_3 і з того ж часу зареєстрована і постійно проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після вибуття батьків на інші місця постійного проживання, ОСОБА_1 особисто продовжував добросовісно володіти та користуватися усіма приміщеннями даної квартири, проводив за власний рахунок поточний та капітальний ремонт. З 2006 року разом із ОСОБА_1 в квартирі стала проживати його дружина, а з 2007 року також і дочка. В 2014 році дружина з дочкою були зареєстровані в даній квартирі.

Таким чином, з 2004 року і до даного часу, тобто більш дванадцяти років, ОСОБА_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 (Комсомольська) в смт. Баришівка, Київської області, відкрито і безперервно володіє усіма житловими і допоміжними приміщеннями даної квартири, утримує їх в належному стані, сплачує необхідні платежі за комунальні послуги. Ніяких претензій з боку інших власників квартири, стосовно його одноособового володіння та користування даним нерухомим майном, не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (надувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Як встановлено чинною судовою практикою, а саме п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт

знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення

охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом

всього строку набувальної давності.

Крім того, як встановлено п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Поряд з наведеним, під час проведення приватизації квартири і складанні необхідної технічно-інвентарізаційної документації, у зв'язку із застосуванням неточних технічних засобів були допущені помилки у вимірах площі житлових кімнат та допоміжних приміщень, що потягло невірне визначення загальної та житлової площі.

16.03.2016 року Баришівським БТІ була проведена нова інвентаризація вищезазначеної квартири з використанням точних приладів та встановленя дійсних розмірів, які, відповідно до технічного паспорту на разі складають: загальна площа 48,6 кв.м., з яких: житлова площа 29,9 м.кв.; допоміжна 18,7 кв.м.; коридор (№1) площею 6,8 кв.м.; шафа (№2) площею 0,5 кв.м.; ванна (№3) площею 2,5 кв.м.; вбиральня (№4) площею 1,0 кв.м.; кухня (№5) площею 7,0 кв.м.; житлова кімната (№6) площею 12,6 кв.м.; житлова кімната (№7) площею 17,3 кв.м.; балкон (№8) площею 0,9 кв.м.

Встановлені судом обставини підтверджуються також доданими до справи письмовими матеріалами:

-копією свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1999 p.;

-копією плану квартири;

-копією свідоцтва про право власності на житло від 24.01.2000 p.;

-копією плану квартири;

-копією розпорядження Баришівської селищної ради;

-копією технічного паспорту;

-копією довідки про стан нерухомого майна;

-копією рішення Баришівського районного суду;

-довідкою про склад зареєстрованих;

-копією паспорту відповідача ОСОБА_6;

-копією паспорту відповідачки ОСОБА_2;

-копією паспорту позивача;

-іншими матеріалами справи.

Отже, враховуючи наведені вище норми права, необхідно в судовому порядку, визнати за позивачем, ОСОБА_1, право власності на вказану вище квартиру.

Керуючись ст. ст.10,11,209,211, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд -

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 48,6 кв.м., з яких: житлова площа 29,9 м.кв.; допоміжна 18,7 кв.м., а саме на:

- коридор (№1) площею 6,8 кв.м.;

- шафу (№2) площею 0,5 кв.м.;

- ванну (№3) площею 2,5 кв.м.;

- вбиральню (№4) площею 1,0 кв.м.;

- кухню (№5) площею 7,0 кв.м.;

- житлову кімнату (№6) площею 12,6 кв.м.;

- житлову кімнату (№7) площею 17,3 кв.м.;

- балкон (№8) площею 0,9 кв.м.

На дане рішення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_7