Дата документу 15.02.2016
Справа № 334/154/16-ц
Провадження № 2/334/1187/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжяу складі

головуючого - судді Добрєва М.В.,

при секретарі Франчук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Ленінський відділ УДМС в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 про усунення перешкод, які чинять відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання їхтакими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинку 101 по вул..Анапській в м.Запоріжжя.

В позові позивачка зазначила, що 24 листопада 2015 року вона, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 1239 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального договору ОСОБА_4 придбала у власність житловий будинок № 101 по вул. Анапській у м. Запоріжжі.

Продавцем по договору виступила власниця будинку ОСОБА_5.

По зазначеному адресу, згідно запису у будинковій книзі, зареєстровані ЛимбаєвАндрій Олексійович, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені особи прописані, однак вони не являються власниками будинку та фактично в ньому не проживають.

У відповідності до п. 11 зазначеного договору купівлі-продажу продавець зобов'язався у строк до 25 листопада 2015 року включно зняти усіх зареєстрованих осіб з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою та разом з членами родини звільнити вищевказаний житловий будинок.

В частині звільнення продавцем та членами його родини будинку продавець виконав умови, однак всупереч прийнятому на себе обов'язку з реєстрації в Ленінському районному відділі у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знялися.

Ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не являються ані членами сім'ї ОСОБА_1, ані її родичами. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між ОСОБА_1. та зазначеними особами стосовно їх реєстрації у будинку не існує.

Перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на обліку в належному ОСОБА_1 житлі створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг, виходячи із кількості зареєстрованих осіб та порушує її права як власника будинку.

Враховуючи, що відповідачі не є власниками зазначеного будинку, не несуть обов'язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишаються зареєстрованими у помешканні, що спричиняє новому власнику ОСОБА_1 додаткові матеріальні витрати та чинить перешкоди у здійсненні права власності, в зв'язку з чим ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства вирішила звернутися до суду для усунення перешкод в користуванні належним їй будинком з боку зазначених вище, знявши його з реєстрації за вказаною адресою.

У судове засідання позивачка не зявилася, проте надала суду письмову заяву про можливість слухати справи без її участі на підставі викладених у позовній заяві фактів, а також на підставі наданих нею письмових доказів.

Відповідачі в судовезасідання не з'явилися, про час і місцейогопроведенняповідомлялисязгідно ч.9 ст.74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладеннярозглядусправиабо про розглядсправи без їхучасті не заявляли, запереченьпроти позову не надавали.

Судом буливикористанівсіможливіспособисповіщеннявідповідачівпро час та місцерозглядусправи, але вони виявилисямарними.

Оскільки у судове засідання належним чином повідомлені відповідачі не зявилися, суд, на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалюєзаочнерішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані у судовому засіданні письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав::

Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону, слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. З наданих позивачем доказів вбачається , що саме діями відповідачів були порушенні його права та інтереси.

По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності

Аналогічні приписи містяться у ст.. 319 ЦК України, згідно якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Аналіз наведених норм діючого законодавства дає суду підстави вважати, що позивач набув права власності на будинок № 101 по вул..Анапській в м.Запоріжжя на підставах не заборонених законом.

Згідно зі ст.. 321 ЦК України та ст.. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право приватної власності на зазначену квартиру підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 1239 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального договору ОСОБА_4

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками зазначеного будинку, не несуть обов'язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишаються зареєстрованими у помешканні, що спричиняє новому власнику ОСОБА_1 додаткові матеріальні витрати та чинить перешкоди у здійсненні права власності.

Під час розгляду даної справи довір купівлі продажу зазначеного будинку від 24.11.2015 року не розірваний і не визнаний недійсним, у звязку з чим, у суду відсутні підстави вважати, що позивач не має права на володіння, користування та розпорядження належним їм майном на власний розсуд.

Разом з тим, судом установлено, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, т.я. відповідачі чинить перешкоди їм у здійсненні свого права.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право зайняти, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» від 11.12.2003 року зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Положення ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання" від 11.12.2003 року підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності.

Суд вважає, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, який передбачено законом і відповідає змісту порушеного права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавшивсівимогицивільногосудочинства, вирішив справу згідноіз законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основіповно і всебічноз'ясованихобставин, на якісторонипосилаються як на підставусвоїхвимог і заперечень, підтвердженихтимидоказами, якібулидосліджені в судовому засіданні.

За такими обставинами, оцінивши у сукупності докази та установленні фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі і доведені відповідними доказами.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом усунення перешкод, які чинить відповідачі позивачу, як власнику майна.

Керуючись ст.. 41 Конституції України, ст. ст. 3,4 10, 11, 57, 60, 61, 88, 131, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 316, 319, 321, 391 ЦК України суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 у

користуванні та розпорядженні приватною власністю будинком № 101 по вул. Анапській в м. Запоріжжя, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим

приміщенням - будинком № 101 по вул.Анапській в м.Запоріжжя.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Добрєв М. В.