Справа № 278/2421/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 Вілюса до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору від 25 квітня 2007 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, вказуючи в позові, що 25 квітня 2007 між ним та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі Банк) укладено кредитний договір №25/04/2007/978-1/198 про надання споживчого кредиту. Позивач зазначає, що при підписанні кредитного договору відповідачем порушено його законні права та договір не відповідає чинному законодавству.

А саме позивач зазначає, що за положеннями ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавець не ознайомив його з умовами кредитування у письмовій формі, також вважає несправедливими умови договору про встановлення вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобовязання за договором.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримали з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача позов не визнав, подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, де зазначив, що оспорюваний договір був укладений з дотриманням діючого законодавства, банком виконано всі умови договору.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними правочин» може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Судом встановлено що 25 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 Вілюсом укладено кредитний договір №25/04/2007/978-1/198 про надання споживчого кредиту, згідно до умов якого, останньому було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 56700 Євро, в порядку і на умовах визначених цим договором, для проведення ремонту та благоустрою, з терміном повернення 25 лютого 2022 року зі сплатою 12,99 % річних (а.с.5-6).

Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року по справі №6-1341цс15.

Отже, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними договору споживчого кредиту та договору іпотеки, правильно застосувавши положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак, позивач належними та допустимими доказами не довів, що оспорюваний договір порушує його права і охоронювані законом інтереси, а його зміст суперечить ЦК України, іншим актам цивільного, а також моральним засадам суспільства.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на положеннях закону.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 526, 527, 625, 1046, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 Вілюсу відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук