У х в а л а

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; банк) звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором від 06 серпня 2007 року № 1383ру21-07 у розмірі 109 830 грн 76 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 06 серпня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_5 було укладено вказаний вище кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит в сумі 27000,00 доларів США з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1 цього договору, терміном до 05 серпня 2014 року, у забезпечення виконання зобов'язань за яким між ОСОБА_5 як заставодавцем та банком було укладено договір застави від 06 серпня 2007 року та передано ОСОБА_5 в заставу банку належний йому автомобіль марки «HyundaiSanta Fe», тип легковий універсал, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1.

Позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, проте на час відкриття спадщини мав зобов'язання перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 109 830 грн 76 коп.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначало, що 29 жовтня 2014 року направило на адресу Вижницької районної державної нотаріальної контори вимогу (претензію) кредитора спадкодавця ОСОБА_5, якою просив нотаріальну контору довести до відома усіх спадкоємців, які прийняли спадщину, про обов'язок спадкодавця за кредитним договором від 06 серпня 2007 року у сумі 109 830 грн 76 коп., а 12 листопада 2014 року - запит про надання нотаріальною конторою інформації щодо зареєстрованих спадкоємців, проте отримав відмову.

Таким чином, посилаючись на відсутність інформації про спадкоємців ОСОБА_5, банк звернувся до суду з позовною вимогою до його потенційних спадкоємців, про яких він зазначив особисто у заяві на отримання кредиту, а саме: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20 січня 2016 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 11 березня 2016 року про виправлення описки апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відхилено, рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзіПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що банком пропущено шестимісячний строк пред'явлення вимоги до спадкоємців відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, оскільки позивач дізнався про смерть боржника у серпні 2014 року, протедо суду із цим позовом звернувся тільки у травні 2015 року.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 серпня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_5 було укладено вказаний вище кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит в сумі 27 000,00 доларів США з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1 цього договору, терміном до 05 серпня 2014 року; у забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ОСОБА_5 як заставодавцем та банком було укладено договір застави від 06 серпня 2007 року та передано ОСОБА_5 в заставу банку належний йому автомобіль марки «HyundaiSanta Fe», тип легковий універсал, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 21 листопада 2011 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області.

Відповідно до розрахунку позивача станом на ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на день смерті ОСОБА_5, сума його заборгованості за вказаним вище кредитним договором становила 109 830 грн 73 коп., з яких: 10 597,49 доларів США (за курсом 7,9845 еквівалентно 84 615 грн 66 коп.) - сума строкової заборгованості за основним боргом кредиту; 665,24 доларів США (за курсом 7,9845 еквівалентно 5 311 грн 61 коп.) - сума поточної заборгованості за основним боргом кредиту; 87,38 доларів США (за курсом 7,9845 еквівалентно 697 грн 69 коп.) - сума строкової заборгованості за відсотками; 533,45 доларів США (за курсом 7,9845 еквівалентно 4 259 грн 33 коп.) - сума простроченої заборгованості за відсотками; 14 946 грн 47 коп. - пеня за прострочення заборгованості за основним боргом кредиту, відсотками.

Судами установлено, що ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 06 серпня 2014 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з підстав, встановлених п. 5 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, а саме: у зв'язку зі смертю відповідача.

Також судами установлено, що копію вказаної ухвали банком було отримано 19 серпня 2014 року відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у зв'язку із чим суди дійшли висновку, що позивач дізнався про смерть боржника саме 19 серпня 2014 року.

29 жовтня 2014 року банк направив на адресу Вижницької районної державної нотаріальної контори вимогу (претензію) про обов'язок спадкодавця сплатити 109 830 грн 76 коп., а також довести до відома спадкоємців про надання банком вказаної вимоги на загальну суму 109 830 грн 76 коп., у відповідь на яку нотаріальна контора повідомила про те, що вказана претензія отримана та зареєстрована 31 жовтня 2014 року за № 855/02-14 (а. с. 16, 17).

Крім того, листом від 12 листопада 2014 року № 1383/1 банк направив на адресу Вижницької районної державної нотаріальної контори запит про надання інформації щодо зареєстрованих спадкоємців, на який отримав відмову (а. с. 18, 19).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилався на відсутність інформації про спадкоємців ОСОБА_5, у зв'язку із чим звернувся до суду з позовною вимогою до його потенційних спадкоємців, про яких боржник зазначив особисто у заяві на отримання кредиту, а саме: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів спадкової справи № 307/2011 року, заведеної 12 грудня 2011 року у Вижницькій районній державній нотаріальній конторі Чернівецької області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, вбачається, що останній дійсно проживав і був зареєстрований з 03 червня 1994 року до дня смерті по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_6 (мати померлого ОСОБА_5.) в порядку ч. 1 ст. 1273 ЦК України відмовилась від прийняття спадщини після його смерті, про що 26 квітня 2012 року подала відповідну заяву до нотаріальної контори.

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, є його діти: син ОСОБА_3, оскільки він постійно проживав зі спадкодавцем на день його смерті, а також у передбачений законом шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини, та дочка ОСОБА_4, оскільки на день його смерті була неповнолітньою.

Крім того, матеріали спадкової справи № 307/2011 року містять договір про поділ спадкового майна, укладений 11 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно з п. 3 якого:

ОСОБА_3 успадковує: нежитлові будівлі НОМЕР_4 (будівля прохідної КПП), НОМЕР_5 (будівля гаражів), НОМЕР_6 (будівля кузні), НОМЕР_7 (будівля ремонтної майстерні), НОМЕР_8 (будівля стоянки комбайнів), які знаходяться в АДРЕСА_2, та легковий автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», випуску 2007 року, д.н.з. НОМЕР_1;

ОСОБА_4 успадковує: нежитлову будівлю НОМЕР_9 (будівля заправочного пункту), що знаходиться в АДРЕСА_2 (а. с. 43-44).

11 листопада 2014 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М. на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище спадкове майно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», суди виходили з того, що банком пропущено шестимісячний строк пред'явлення вимоги до спадкоємців відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, оскільки позивач дізнався про смерть боржника у серпні 2014 року, проте до суду із цим позовом звернувся тільки у травні 2015 року.

Згідно зі ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Результат аналізу указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що, відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що, дізнавшись про смерть боржника саме у серпні 2014 року, банк вже у жовтні 2014 року звернувся до Вижницької районної державної нотаріальної контори з вимогою (претензією) про обов'язок спадкодавця і просив нотаріальну контору довести до відома усіх спадкоємців про вимоги банку, тобто банк пред'явив свої вимоги до спадкоємців в межах строків, встановлених ч. 2 ст. 1281 ЦК України, а тому з висновком судів попередніх інстанції щодо пропуску строку на звернення до спадкоємців погодитись не можливо.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 20 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана