Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів - Чупріної Н.С., Слончак А.С., Глущенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем, було укладено кредитний договір № 014/5550/74/106016 та надано кредит у розмірі 141400,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,25 % річних. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості на 19.06.2014 року становить 162683,20 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1927775,91 грн., яка складається з: 144023,92 дол. США, що еквівалентно 1706665,74 грн., - заборгованість по кредиту; 10459,60 дол. США, що еквівалентно 123944,97 грн., - заборгованість за відсотками; 8199,68 дол. США, що еквівалентно 97165,20 грн., - розрахована пеня. Оскільки боржником умови договору не виконані, тому позивач просить суд стягнути з нього заборгованість в розмірі 162683,20 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1927775,91 грн., та судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, пояснивши, що кредит було видано через касу банку згідно меморіального ордеру, всі касові документи за 2007 рік, у тому числі заяву про видачу готівки, знищено, підтвердженням чому є витяг з акта на знищення № 10 за 2013 рік (а.с. 134) у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання. В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнала, пояснивши, зокрема, що відповідачу готівка особисто не надавалася і на його рахунок не поступала, доказів видачі коштів відповідачу представником позивача до суду не надано, кредиту відповідач не отимував і фактично відбулося перекредитування банком з однієї особи на іншу, а також просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності. В останнє судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чинном, причин неявки до суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

У силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Судом встановлено, що 16.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13.03.2007 року (а.с. 119), якою відповідач уповноважив ОСОБА_3 оформити та отримати кредит (грошові кошти) на будь-яких умовах, у тому числі підписувати кредитні договори, було укладено кредитний договір № 014/5550/74/106016 щодо надання позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 141400,00 дол. США на строк до 16.03.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,25 % річних (а.с. 10-17). Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 30.04.2009 року до кредитного договору про надання кредитних канікул, внаслідок чого було зменшено позичальнику розмір щомісячного обов'язкового платежу, та додаткову угоду № 2 від 20.11.2009 року, за якою заборгованість за кредитом збільшено на суму заборгованості за процентами та відбувалася зміна строку погашення заборгованості, а також позичальнику з 01.12.2009 року по 01.11.2010 року зменшено розмір щомісячного платежу відповідно до нового графіку погашення (а.с. 24-41).

Як убачається з меморіального ордеру № 1 від 20.03.2007 року та розпорядження від 20.03.2007 року (а.с. 111, 172), грошові кошти в сумі 141400,00 дол. США надійшли 20.03.2007 року на поточний рахунок відповідача № НОМЕР_1, МФО 311528.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 не заперечував надання повноважень ОСОБА_3 на укладення кредитного договору, а також того, що він особисто підписував додаткові договори до кредитного договору. Разом з тим надав показання про те, що коштів за кредитним договором він не отримував та кошти згідно договору сплачував не він, а ОСОБА_4, в якої він купив будинок, розташований у АДРЕСА_1 що знаходиться в іпотеці банку.

ОСОБА_3, який також був допитаний у судовому засіданні в якості свідка, надав показання, згідно яких за проханням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 він займався переоформленням боргу за кредитом з ОСОБА_4 на ОСОБА_2, кредитних коштів він не отримував, заяви про видачу готівки до банку не писав, засвідчував своїм підписом від імені ОСОБА_2 як покупця укладення договору купівлі-продажу будинку, що перебував в іпотеці банку.

Зважаючи на те, що відповідачем не оспорюється укладення кредитного договору № 014/5550/74/106016 від 20.03.2007 року та додаткових угод до нього, належних, допустимих та достатніх доказів його недійсності до суду не надано, до січня 2014 року здійснювалася сплата коштів на погашення боргу, підтвердженням чому є розрахунок заборгованості та довідка про надходження коштів (а.с. 6-9, 168, 169), а тому суд вважає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку зі сплати коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором та процентів за користування кредитом станом на 19.06.2014 року заборгованість відповідача за кредитом згідно наданого розрахунку становить 162683,20 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1927775,91 грн., яка складається з: 144023,92 дол. США, що еквівалентно 1706665,74 грн., - заборгованість по кредиту; 10459,60 дол. США, що еквівалентно 123944,97 грн., - заборгованість за відсотками; 8199,68 дол. США, що еквівалентно 97165,20 грн., - розрахована пеня.

За клопотанням представника відповідача судом було призначено судову економічну експертизу, але вона не була проведена через ненадходження зі сторони позивача документів, витребуваних за ухвалою суду для її проведення.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік.

Позивач, заявляючи вимоги до відповідача про стягнення пені в сумі 8199,68 дол. США, що еквівалентно - 97165,20 грн., нарахованої згідно п. 10.1 договору за період з 05.07.2011 року по 19.06.2014 року, звернувся до суду з позовом 16.10.2014 року згідно поштового штампу на конверті (а.с. 56), таким чином пропустивши річний строк позовної давності, визначений ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо стягнення неустойки. Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення пені за період з 05.07.2011 року по 15.10.2013 року та стягує пеню в національній валюті в сумі 68611,85 грн., нараховану в межах річного строку, тобто з 01.11.2013 року по 19.06.2014 року, що еквівалентно 5790,09 дол. США (68611,85 х 11,849877), де 11,849877 грн. - курс НБУ валюти кредиту на дату розрахунку - 19.06.2014 року.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконано грошових зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 144023,92 дол. США, що еквівалентно 1706665,74 грн., - заборгованість по кредиту, 10459,60 дол. США, що еквівалентно 123944,97 грн., - заборгованість за відсотками, а всього 154483,52 дол. США, що еквівалентно 1830610,71 грн., та 68611,85 грн. пені.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, що підтверджено документально.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 257, 258, 509, 526, 550, 610, 611, 623, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (р/р № 29099160, МФО 311528, ідентифікаційний код за , м. Житомир, пл. Перемоги, 10-А) заборгованість за кредитом та відсотками у сумі 154483,52 дол. США (сто п'ятдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят три долара п'ятдесят два цента США), що еквівалентно за курсом НБУ 1830610,71 грн. (один мільйон вісімсот тридцять тисяч шістсот десять гривень сімдесят одна копійка), 68611,85 грн. (шістдесят вісім тисяч шістсот одинадцять гривень вісімдесят п'ять копійок) пені та 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні) судового збору.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова