УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Ткачука О.С., Колодійчука В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буржинська Дарина Василівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна, про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 2/5 частки квартири, визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу квартири, надання можливості користування власністю, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на 1/2 частини автомобіля, за касаційною скаргою ОСОБА_10 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив здійснити поділ спільного майна подружжя, зокрема,квартири АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на 2/5 її частин; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 23 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Буржинською Д.В., в частині продажу 2/5 частин квартири; визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений 18 вересня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П., в частині продажу 2/5 частин зазначеної квартири; надати йому можливість користуватися, володіти та розпоряджатися даною квартирою, як співвласника в частині 2/5 часток квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 26 грудня 2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 березня 2011 року. У період шлюбу за спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 28 березня 2006 року ними була придбана квартира АДРЕСА_1. Згідно з договором іпотеки від 28 березня 2006 року, який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П. Після розірвання шлюбу за договором купівлі-продажу від 23 серпня 2013 року ОСОБА_5, без його згоди, відчужила спірну квартиру ОСОБА_6, який в подальшому відчужив її ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2013 року.

У червні 2014 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов, в якому, з урахуванням уточнень, просила поділити спільне майна подружжя наступним чином: визнати за нею в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1, в цілому, як придбану за її особисті кошти; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки MITSUBISHI Lancer 1,6 COMFORT, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 04 січня 2013 року; визнати за нею право власності на Ѕ частини зазначеного автомобіля.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 27 листопада 1996 року по 12 квітня 2006 року була зареєстрована і мешкала за адресою: АДРЕСА_3, яка належана її бабусі, а з 19 квітня 2006 року була зареєстрована та мешкала у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_4 зареєстрований та постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2. Фактично разом вони не проживали і спільного господарства не вели. Зазначила, що спірну квартиру було придбано за її особисті кошти та за кошти запозичені нею та отримані в кредит. На даний час кредит був достроково погашений, запозичені кошти повернуті виключно нею, без участі її колишнього чоловіка ОСОБА_4, тому вважає, що квартира є її особистою власністю, оскільки придбані за кошти, які належали їй особисто.

Крім того, 30 березня 2007 року ними було придбано автомобіль MITSUBISHI Lancer 1,6 COMFORT, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4, проте 04 січня 2013 року відповідач без її згоди відчужив вказаний автомобіль ОСОБА_10 Посилаючись на вказані обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 23 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо продажу вказаної квартири.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини автомобіля марки MITSUBISHI Lancer 1,6 COMPFORT, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік випуску 2007, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про реєстрацію.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки MITSUBISHI Lancer 1,6 COMFORT, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік випуску 2007, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 04 січня 2013 року.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_12, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування в частині вирішення зустрічного позову.

Суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 з огляду на його обґрунтованість, оскільки після розірвання шлюбу з ОСОБА_5, ОСОБА_4 уклав спірний договір купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля, який був оформлений з порушенням вимог ч. 3 ст. 65 СК України, оскільки відбувся без письмової згоди позивача, яка є його співвласником.

Таким чином, при вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_10 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.С. Ткачук
В.М. Колодійчук