АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/7028/15-ц Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Номер провадження: №22-ц/791/863/16 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Орловської Н.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Пісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30.09.2007 року по 29.11.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач у справі.

Оскільки вона має намір разом з дитиною тимчасово виїжджати за кордон у короткочасні відпустки з метою відпочинку та оздоровлення дитини, сприяння її духовному та фізичному розвитку, розширення кругозору і стимулювання вивчення іноземної мови, однак відповідач безпідставно та необґрунтовано відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 03.02.2016 року по 01.10.2016 року до країни Туреччини, а також дозволити ОСОБА_3 без згоди відповідача оформлювати всі необхідні документи для такого виїзду.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 03 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Надано ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 03.02.2016 року по 01.10.2016 року до країни Туреччини.

Дозволено ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України на період з 03.02.2016 року по 01.10.2016 року до країни Туреччини.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 487,20 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам у справі просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що відмова батька у наданні дозволу на тимчасовий виїзд доньки разом з матір'ю до країни Туреччини є необґрунтованою та безпідставною, а тимчасовий короткочасний виїзд дитини до країни Туреччини буде відповідати її інтересам, сприяти розвитку, оздоровленню та відпочинку дитини, у зв'язку із чим дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених судом доказах, встановлених фактичних обставинах справи та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Частиною 2 ст.150 СК України закріплено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 зі змінами та доповненнями, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 30.09.2007 року по 29.11.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10), від якого мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Після реєстрації шлюбу малолітня дитина сторін проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с.7).

14.11.2015 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_3.(а.с.5).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що позивачка у справі є громадянкою України, має постійне місце проживання та місце роботи в Україні, перебуває у шлюбі з громадянином України, відомостей, які б свідчили про неналежну поведінку позивачки у побуті, негативне або недбайливе ставлення до дитини чи наявність психічних чи хронічних захворювань, які б давали підстави для сумнівів у можливості малолітній дитині подорожувати разом з матір'ю та обґрунтованих побоювань за життя та здоров'я дитини, або неповерненні дитини в Україну матеріали справи не містять, у зв'язку із чим дійшов вірного висновку про необґрунтованість відмови відповідача у наданні дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України на період з 03.02.2016 року по 01.10.2016 року до країни Туреччини.

Зважаючи на те, що принципом другим Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності, враховуючи, що намір позивачки разом з дитиною тимчасово виїжджати за кордон до країни Туреччини у короткочасні відпустки у визначений судом період з метою відпочинку та оздоровлення буде сприяти духовному та фізичному розвитку, розширення кругозору доньки сторін та цілком відповідати найвищим інтересам дитини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

Апеляційна скарга, як необґрунтована законом, доказами та така, що висновки суду не спростовує підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсонавід 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис О.В. Кутурланова

Судді: підпис В.В. Майданік

підпис Н.В.Орловська

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 09 березня 2016 року

Ухвала набрала законної сили 01 березня 2016 року

Суддя О.В. Кутурланова

Секретар судового засідання Т.І. Пісоцька