Провадження № 2/161/907/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Сіньчук Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду та стягнення боргу за договором позики.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 лютого 2010 р. ОСОБА_2 позичила у неї грошові кошти в іноземній валюті, а саме 4950 доларів США, які зобовязалася повернути до 15.02.2010 року. На підтвердження боргових зобовязань відповідач 25.02.2010 р. в присутності свідка ОСОБА_3 написала розписку. Крім суми позики ОСОБА_2 зобовязалася сплатити 7000 грн. відсотків за користування позикою.
Однак, свого зобовязання відповідач не виконала у зазначений термін.
На підставі наведеного, просить суд, стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь заборгованість за договором позики від 25.02.2010 року в розмірі 4950 доларів США та 7000 грн. відсотків за користування позикою, що еквівалентно 123374 грн., 3 % річних від простроченої суми.
Предстаник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд, позов задовольнити. Не заперечував проти постановлення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явилась по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується письмовою розпискою про отримання судової повістки.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 202, 509, 526, 549, 610, 612, 625,1046, 1047, ч.1 ст. 1049 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що 25 лютого 2010 р. ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі - 4950 доларів США, які зобовязалася повернути до 15.02.2010 року.
25.02.2010 року відповідач написала позивачу письмову розписку в якій зобовязався повернути кошти до 15.05.2010 року та сплатити відсотки за користування позикою в розмірі 7000 грн. (а.с. 3 ).
Однак, свого зобовязання відповідач не виконала.
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 4950 доларів США, які зобовязалася повернути до 15.05.2010 року (а.с. 3 ).
Згідно із ч.2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Оскільки відповідач на момент предявлення цього позову не виконав свого грошового зобовязання за договором та не повернув ОСОБА_1 грошову суму позики в розмірі 4950 доларів США з ОСОБА_2 на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути вищезазначену суму заборгованості, відсотків узгоджених сторонами за користування позикою в розмірі 7000 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмирі 853,57 доларів США за час користування грошима з 16.05.2010 року по 11.02.2016 року, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України (4950 доларів США х 2098 днів прострочення х 3 : 365 : 100).
Крім того, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1516,48 грн. слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 202, 509, 526, 549, 610, 612, 625,1046, 1047, ч. 1 ст. 1049 ЦК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі - 1516,48 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Луцького міськрайонного суду А.О.Подзіров