Справа №484/3902/15-ц 09.02.2016 09.02.2016 09.02.2016
Провадження №22-ц/784/290/16
Справа №484/3902/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Паньков Д.А.
Провадження № 22ц-784/290/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Серебрякової Т.В.,

із секретарем Гордійчук С.С.,

за участю:

- представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство «Аванта-С» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» (далі ОСОБА_4) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Банк зазначав, що 24 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_4 Аваль») та ПП «Аванта С» було укладено кредитний договір № 012/01-04/07-353, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 370 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних та строком дії до 23 травня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 29 травня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання передала в іпотеку Банку житловий будинок, що знаходиться в с.Кінецьпіль по вул.. Вишневій,5 Первомайського району Миколаївської області, яка належить іпотекодавцю на праві власності.

ПП «АвантаС» не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів. Внаслідок цього станом на 03 вересня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 233 106 грн.75 коп., із якої: заборгованість за основним кредитом 112 758 грн.76 коп.; заборгованість за відсотками 66 398 грн.68 коп.; пеня за прострочення сплати відсотків та кредиту 54 949 грн. 31 коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив в рахунок погашення 233 106 грн.75 коп. заборгованості ПП «АвантаС» за вказаним кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок №5, що знаходиться в с.Кінецьпіль по вул. Вишневій Первомайського району Миколаївської області.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року позов Банку задоволено.

Постановлено звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок №5, що знаходиться в с.Кінецьпіль по вул. Вишневій Первомайського району Миколаївської області загальною площею 142.1 кв. м, житловою площею 71.6 кв. м, яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_5, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості ПП «АвантаС» перед ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» за кредитним договором № 012/01-04/07-353 від 24 травня 2007 року в розмірі 233 106 грн.75 коп. шляхом продажу будинку на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи видно, що 24 травня 2007 року між Банком та ПП «Аванта С» було укладено кредитний договір № 012/01-04/07-353 про надання останньому кредиту у розмірі 370 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних та строком до 23 травня 2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань ПП «Аванта С» за вказаним кредитним договором 29 травня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є належний останній на праві власності житловий будинок №5, що знаходиться в с.Кінецьпіль по вул. Вишневій Первомайського району Миколаївської області. Вартість предмета іпотеки сторонами визначена у 86 628 грн.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.33 зазначеного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.4 умов договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з передбачених способів: на підставі рішення суду або у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст..38 Закону України «Про іпотеку» або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором ПП «АвантаС» не виконувало належним чином.

У зв'язку з чим станом на 03 вересня 2015 року Банком визначена заборгованість в розмірі 233 106 грн.75 коп., із якої: заборгованість за основним кредитом 112 758 грн.76 коп.; заборгованість за відсотками 66 398 грн.68 коп.; пеня за прострочення сплати відсотків та кредиту 54 949 грн. 31 коп.

Розмір визначеної позивачем заборгованості відповідачем та позичальником не оспорюється.

Разом із цим з матеріалів справи вбачається, заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2013 року постановлено стягнути з ПП «АвантаС», ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь Банку 182 235 грн. 50 коп. заборгованості за кредитним договором, визначеної станом на 05 грудня 2012 року, яка складається із заборгованості: за основним кредитом - 168003 грн. 03 коп.; за відсотками 12 888 грн. 38 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 1 344 грн. 09 коп., а також 1 822 грн.36 коп. судового збору, а всього 184 057 грн.86 коп.

Рішення набрало законної сили.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, боржник в добровільному порядку частково сплатив заборгованість в розмірі 40 000 грн. на виконання заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2013 року, у зв'язку з чим заборгованість за кредитом зменшилась.

Оскільки в подальшому ПП «АвантаС» припинило погашення заборгованості, ОСОБА_4 09 листопада 2015 року звернувся із заявою до ВДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження зазначеного рішення суду в якій ставилось питання про стягнення боргу в розмірі 144 057 грн. 86 коп., тобто з урахуванням частково сплачених сум.

Відповідно листа ВДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області від 26 січня 2016 року, станом на 26 січня 2016 року заборгованість ПП «Аванта-С», ОСОБА_6, ОСОБА_3 за рішенням суду від 20 травня 2013 року, за яким виданий виконавчий лист становить 144 057 грн.86 коп.

Наведене свідчить, що заборгованість в розмірі 40 000 грн. сплачена боржником в добровільному порядку увійшла до розрахунку заборгованості, визначеної Банком станом на 03 вересня 2015 року, що також підтверджується листом Банку від 04 лютого 2016 року.

Вказані обставини свідчать про те, що з моменту звернення Банком до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження боржником до теперішнього часу не вчинено жодних дій по погашенню суми заборгованості.

За такого, суд першої інстанції вірно вважав, що вказана заборгованість підлягає погашенню в порядку, передбаченому статтями 33, 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в один з обраних банком способів, зокрема його продажу на прилюдних торгах.

Згідно з п. 5.5.1 умов договору, сторони погодилися з тим, що ціна продажу предмета іпотеки може бути встановлена за вибором іпотекодержателя, або в розмірі заставної вартості предмета іпотеки, визначеної в п.1.3 цього договору або на підставі оцінки майна, що підготовлена незалежним субєктом оціночної діяльності.

За змістом ст..39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч.6 ст.38 Закону країни «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Саме зазначеними нормами закону та положеннями договору іпотеки керувався суд першої інстанції, вказуючи в резолютивній частині рішення, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 грудня 2015 року, у справі № 6-1205цс15.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі щодо подвійної відповідальності у зв'язку з наявністю рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом, є помилковими, оскільки наявність судового рішення про стягнення з боржника кредитної заборгованості не позбавляє банк права на подальше (а не одночасне) звернення з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить позичальнику, якщо судове рішення боржник не виконує (постанова ВСУ від 4 вересня 2013 року, справа №6-73цс13).

Як встановлено судом, на час ухвалення даного рішення заборгованість за кредитом не погашена, а тому звернення стягнення на іпотечне майно є обґрунтованим і не свідчить про подвійну відповідальність.

Безпідставними є і твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив факт проживання дітей в житловому будинку, який є предметом іпотеки, оскільки на момент укладення спірного договору, в зазначеному будинку неповнолітні діти зареєстровані не були, що підтверджується довідкою Кінецьпільською сільською радою Первомайського району Миколаївської області від 12 листопада 2015 року (а.с.42).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю та не змінює обсяг його прав, теж не можуть бути прийняті до уваги.

Приписами ч. 3 ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право суду відмовити у позові про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Між тим термін дії договору позики закінчився 23 травня 2014 року, стягнута за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2013 року сума боргу кредитору не повернута, а тому посилання апелянта на відсутність збитків внаслідок порушення боржником основного зобов'язання є помилковим.

Твердження апелянта про те, що отриманий ПП «АвантаС» кредит крім предмета іпотеки забезпечувався й заставним майном, тому відмова суду у зверненні стягнення на предмет іпотеки не порушить майнові інтереси банку, теж є помилковими, оскільки отриманий ПП «АвантаС» кредит у розмірі 370 000 грн., вартість предмету іпотеки сторонами було визначено у 86 628 грн. На момент звернення позивача до суду загальний розмір заборгованості за кредитним договором становив 233 106 грн. 75 коп., тобто іпотечним договором забезпечувалося виконання зобов'язання у меншому розмірі, ніж розмір заборгованості яка утворилася і на погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Посилання апелянта на неспівмірність вартості іпотечного майна та розміру заборгованості, є безпідставними, оскільки Законом України «Про іптеку» встановлено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, лише якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав (ч. 3 ст.39 Закону).

Вказаним Законом, чинним законодавством не передбачено можливості відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з неспівмірністю заборгованості по основному зобов'язанню із вартістю переданого в іпотеку на забезпечення його виконання майна.

Таким чином, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :