Справа № 454/989/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради Львівської області та директора КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради Львівської області ОСОБА_2 , третя особа територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області про скасування наказу про звільнення за прогули, поновлення на посаді , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - ,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради Львівської області та директора КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради Львівської області ОСОБА_2 , третя особа територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області про скасування наказу про звільнення за прогули, поновлення на посаді , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди з наступних підстав:

з 01 липня 2013 року позивачка працює головним бухгалтером комунального підприємства «Сокальська районна друкарня «. Наказом КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 02.03.2015 року за №15 «Про звільнення за прогул» її було звільнено як головного бухгалтера з посади головного бухгалтера з 25 лютого 2015 року зі згоди профспілкового комітету (протокол №7 від 26 лютого 2015 року ) за здійснені прогули з 9.00 до 18.00 год. 25.02.2015 року , і з 09.00 до 18.00 год. 26.02.2015 року по ст. 40 п.4 КЗпП України. Такий наказ вона вважає незаконним з наступних підстав. 24.02.2015 року позивачці закрили лікарняний лист і вона написала заяву на невикористану відпустку з 25 лютого 2015 року за період роботи з 01.07.2013 року по 01.07.2014 року. Цю заяву разом з лікарняним листом її дочка ОСОБА_3 віднесла особисто директору КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « ОСОБА_2 і віддала останньому ці документи без реєстрації у вхідній документації. Директор ОСОБА_2 обіцяв підписати цю заяву про відпуску позивачки. 26.02.2015 року директор ОСОБА_2 задзвонив їй та запропонував прийти в друкарню та написати заяву про звільнення за власним бажанням, оскільки він повідомив про відсутність в нього її заяви про відпустку. Вона повідомила директора , що вона на роботу вже не вийде , а відпустку він зобов»язаний їй надати. З приводу зникнення її заяви про відпустку вона зверталася із відповідною заявою в міліцію. Причиною її звільнення , на її думку, є зведення з нею особистих рахунків директора . Даним наказом про її звільнення директор принизив її честь, ділову репутацію та гідність. Крім того директор поширює відносно неї неправдиву інформацію між працівниками друкарні про її недобросовісне відношення до роботи. Цими діями директора їй заподіяна моральна шкода в розмірі 40000 гривень, оскільки були принижені її честь та гідність, а також матеріальна шкода в розмірі 30000 гривень , так як завдано непоправної шкоди її здоров»ю через постійний моральний тиск ( наслідок операція та пожиттєвий цукровий діабет) і на цьому етапі курс лікування її ще не завершено.

На підставі вищенаведеного просить суд скасувати наказ КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 02.03.2015 року за №15 ; зобов»язати директора КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « ОСОБА_2 спростувати перед колективом друкарні на профспілкових зборах поширені ним щодо неї неправдиві відомості; стягнути з директора КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 30000 гривень; стягнути з директора КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « ОСОБА_2 на її користь завдану моральну шкоду в сумі 30000 гривень , оскільки були принижені її честь та гідність; поновити позивачку на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Сокальська районна друкарня « та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також просить суд стягнути понесені нею судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 12.11.2015 року залишено частину позовних вимог без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити, в обґрунтування зіслалися на обставини викладені в позові. Крім того додатково пояснили , що вона подавала заяву про відпустку , оскільки мала ще негативний стан здоров»я і мала право на невикористану відпустку. Вона пішла у відпуску , оскільки директор ОСОБА_2 обіцяв її дочці , що оформить наказ на відпустку. При її звільненні були допущені ряд порушень відповідачем, зокрема: її не було запрошено на засідання профспілкового комітету, хоча вона є членом профспілки; не відібрали в неї пояснення ; з 08.12.2014 року її перевели на 0,5 ставки, хоча вона була на лікарняному та не дала своєї письмової згоди на продовження роботи на підприємстві при зміні істотних умов праці. Вона не згідна з твердженням директора друкарні, що наказ про перевід її на 0,5 ставки не був введений в дію, оскільки такий наказ не був скасований та була прийнята на інших 0,5 ставки бухгалтер ОСОБА_5. В районній раді їй не пропонував директор ознайомитися з наказом про звільнення.

Представники відповідача КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради Львівської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти позову заперечили в повному обсязі , просили в позові відмовити , надали письмове заперечення проти позову та додатково пояснили, що позивачка повинна була вийти на роботу з 25.02.2015 року, однак на роботу не з»явилася. Дочка позивачки не приносила директору друкарні жодної заяви про відпуску, а лише лікарняний. Бухгалтер ОСОБА_5 принесла директору доповідну , що позивачка не була на роботі 25.02.2015 року. На підприємстві було створено комісію з приводу даного факту. Комісія склала два акти про відсутність позивачки на роботі без поважних причин 25.02.2015 року та 26.02.2015 року. Директор звернувся до профспілкового комітету з поданням про надання згоди на звільнення позивачки. Профспілка надала згоду на звільнення позивачки з роботи за прогул, хоча згідно чинного законодавства при звільненні головного бухгалтера за прогул згода профспілкового комітету не обов»язкова. Члени профспілки телефонували до позивачки , щоб вона прийшла на засідання , однак позивачка не брала трубку. Перед звільненням позивачки директор друкарні просив її в районній раді надати пояснення з приводу причин невиходу на роботу, однак позивачка відмовилася надати такі пояснення. З приводу цього було складено відповідний акт. Наказ про звільнення позивачці відправили по пошті. Перед виходом у відпустку позивачка повинна була дочекатися наказу про надання відпустки, ознайомитися з ним , інакше це буде самовільний вихід працівника у відпустку і він визнається прогулом згідно чинного законодавства. Також позивачка пропустила строк звернення до суду з даним позовом.

Представник відповідача директор КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради Львівської області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив та просив в позові відмовити в зв»язку із безпідставністю , зокрема пояснив, що позивачка постійно порушувала трудовий розпорядок, не робила вчасно звіти, що призводило до накладення штрафів на підприємство. Він також звертався в правоохоронні органи із заявою , щодо дій позивачки та зникнення документів з підприємства. Конфлікт з позивачем стався з причини бажання останньої встановити собі заробітну плату в розмірі 85 % заробітної плати директора. Він дійсно видав та підписав наказ про зміну істотних умов праці позивачки та головного інженера та перевід позивачки на 0,5 ставки, однак вважає , що такий наказ не вступив в дію. Цей наказ не скасовувався, однак він вважає , що позивачка повинна була і надалі працювати повний робочий день на цілу ставку. Позивачка була дійсно попереджена про зміну істотних умов праці за 2 місяці, однак письмової згоди на це не давала. Дочка позивачки ОСОБА_3 лише подала йому лікарняний лист і сказала , що її мама продовжує хворіти, однак жодної заяви на відпустку не надавала. Відпустку позивачці він не надав би все рівно, оскільки мав для позивачки кілька термінових доручень по роботі. Позивачки не було на роботі без поважних причин 2 дні і це є прогул. Він подав подання на профком щодо надання згоди на звільнення позивачки як головного бухгалтера з роботи, хоча при звільненні головного бухгалтера згода проспілки не є обов»язковою. Просить суд в позові відмовити .

Представник третьої особи територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду та додатково пояснила, що на підставі звернення позивачки була проведена перевірка дотримання законодавства про працю в КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради та складено відповідний акт про виявлені порушення. Однак вони не можуть визначати чи звільнення було законним чи незаконним, оскільки це є компетенція суду. Щодо наявних порушень з боку керівництва стосовно позивачки , то це не зажадання пояснень від позивачки щодо причин невиходу на роботу, наявний акт про відмову від підпису позивачки в день відсутності останньої на роботі, один акт про відмову надати пояснення позивачкою склали в районній раді , а не на підприємстві . Також представником подано в суд письмове відношення до позову , зокрема просятьслухати справу у їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду .

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав:

відповідно до ст. 10 КЗпП України вбачається, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України вбачається, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст. 19 КЗпП України вбачається, що контроль за виконанням колективного договору проводиться безпосередньо сторонами, які його уклали, у порядку, визначеному цим колективним договором.

Відповідно до ст. 29 КЗпП України вбачається, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:

1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Відповідно до ст. 40 ч.1 п.4 КЗпП України вбачається, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня ) без поважних причин.

Відповідно до ст. 43-1 ч.1 КЗпП України вбачається, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається у випадку звільнення керівника та головного бухгалтера підприємства, установи та організації.

Відповідно до ст. 86 КЗпП України вбачається, що запровадження, заміна і перегляд норм праці провадиться власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

Власник або уповноважений ним орган повинен роз'яснити працівникам причини перегляду норм праці, а також умови, за яких мають застосовуватися нові норми.

Про запровадження нових і зміну чинних норм праці власник або уповноважений ним орган повідомляє працівників не пізніш як за один місяць до запровадження.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України вбачається, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України вбачається, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України вбачається, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України вбачається, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст. 232 КЗпП України вбачається, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України вбачається, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. 243 КЗпП України вбачається, що відповідно до Конституції України та Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати професійні спілки з метою представництва, здійснення і захисту своїх трудових та соціально-економічних прав та інтересів, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі професійних спілок.

Держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об'єднаннями громадян.

Відповідно до ст. 247 КЗпП України вбачається, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації: укладає та контролює виконання колективного договору, звітує про його виконання на загальних зборах трудового колективу, звертається з вимогою до відповідних органів про притягнення до відповідальності посадових осіб за невиконання умов колективного договору; разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання оплати праці працівників, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних виплат;

Відповідно до ст. 2 Закону України « Про професійні спілки , їх права та гарантії діяльності» вбачається, що професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона працює друкарем в в КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня «. Вона є головою профспілки на підприємстві. Також вона була членом тимчасової комісії щодо з»ясування причин відсутності позивачки на роботі. Вона підписувала два акти про відсутність позивачки на роботі 25.02.2015 року та 26.02.2015 року. Після цього директор скерував подання профспілці про надання згоди на звільнення позивачки ОСОБА_1 за прогул. На засідання профспілки вони по мобільному телефону телефонували до позивачки та запрошували прийти, однак позивачка не відповідала на їх мобільні дзвінки. Вона не може пояснити чому вони не викликали позивачку по пошті протягом 15 днів як цього вимагає закон. Профспілка надала згоду на звільнення позивачки з роботи за прогул. В табелях робочого часу не проставляли 25.02.2015 року та 26.02.2015 року як робочі дні. Трудову книжку свою позивачка ОСОБА_1 з роботи забрала без відома керівника, а тому вони на підприємстві зафіксували даний факт та зробили дублікат трудової книжки позивачки, оскільки оригінал вважали втраченим. У відпустку позивач ОСОБА_1 повинна була йти згідно графіка відпусток у серпні , а не в лютому. ОСОБА_7 позивачка не вправі йти у відпустку , а лише згідно наказу керівника.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона працює бухгалтером в КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « з 01.02.2015 року на пів ставки, оскільки ввели таку посаду. З 16 грудня 2014 року вона працювала на підприємстві по цивільно-правовій угоді. 25.02.2015 року позивачка ОСОБА_1 не вийшла на роботу і вона написала доповідну про це директору. 26.02.2015 року позивачки ОСОБА_1 також не було на роботі. Після цього були профспілкові збори на яких обговорювали питання надання згоди на звільнення позивачки ОСОБА_1 Жодних заяв на відпустку позивачка ОСОБА_1 не надавала через інших осіб, хоча позивачка згідно законодавства мала вийти на роботу написати заяву на відпуску і після цього дочекатися наказу керівника на відпустку, ознайомитися з ним, а лише після цього вибути у відпустку. Дочка позивачки лише принесла лікарняний листок останньої. Позивачка крім роботи в них на посаді головного бухгалтера одночасно працювала бухгалтером в кількох інших фірмах. Їй не відомо чи директор зменшував ставку позивачці згідно відповідного наказу, але на її думку цей наказ не ввійшов в дію , оскільки позивачка так і не вийшла на роботу після лікарняного.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона є головою райкому профспілки працівників культури Сокальського району . В КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « наявна профгрупа, оскільки в її склад входить менше 15 чоловік. Дана профгрупа легалізована відповідно до чинного законодавства. Профгрупа мала право давати погодження на звільнення позивачки, однак воно не є обов»язковим згідно ст. 43-1 КЗпП України , оскільки звільнення головного бухгалтера проходить без надання попередньої згоди профспілки. Помилкою профгрупи було те, що на своє засідання не було належним чином запрошено позивачку для дачі пояснень.

Відповідно до наказу КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 02.03.2015 року за №15 «Про звільнення за прогул» вбачається, що звільнено головного бухгалтера ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера з 25 лютого 2015 року зі згоди профспілкового комітету (протокол №7 від 26 лютого 2015 року ) за здійснені прогули з 9.00 до 18.00 год. 25.02.2015 року , і з 09.00 до 18.00 год. 26.02.2015 роки по ст. 40 п.4 КЗпП України.

Відповідно до повідомлення КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 04.03.2015 року за № 36 вбачається, що повідомили ОСОБА_1 про необхідність прибути в КП для отримання дублікату трудової книжки.

Відповідно до повідомлення КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна рада « від 03.03.2015 року за № 34 вбачається, що повідомили ОСОБА_1 про її звільнення з роботи відповідно до Наказу КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 02.03.2015 року за №15 та скеровано даний наказ для відома.

Відповідно до дублікату трудової книжки ОСОБА_1 серія АФ № 320130 вбачається, що звільнено головного бухгалтера ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера з 25 лютого 2015 року по ст. 40 п.4 КЗпП України.

Відповідно до доповідної записки бухгалтера ОСОБА_5 від 25.02.2015 року вбачається, що 25.02.2015 року головний бухгалтер ОСОБА_1 не з»явилася на роботі, про причини відсутності не повідомила та у табелі використання робочого часу проставлено відмітку про відсутність на роботі.

Відповідно до наказу від КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 25.02.2015 року № 12 вбачається, що на підприємстві створено тимчасову комісію щодо встановлення причин неявки на роботу ОСОБА_1

Відповідно до ОСОБА_11 №1 від 25.02.2015 року про відсутність працівника на робочому місці вбачається, що комісія КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « склала акт про відсутність на робочому місці головного бухгалтера ОСОБА_1 з 09 год. по 18 год. 25.02.2015 року .

Відповідно до доповідної записки бухгалтера ОСОБА_5 від 26.02.2015 року вбачається, що 26.02.2015 року головний бухгалтер ОСОБА_1 не з»явилася на роботі, про причини відсутності не повідомила та у табелі використання робочого часу проставлено відмітку про відсутність на роботі.

Відповідно до ОСОБА_11 №2 від 26.02.2015 року про відсутність працівника на робочому місці вбачається, що комісія КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « склала акт про відсутність на робочому місці головного бухгалтера ОСОБА_1 з 09 год. по 18 год. 26.02.2015 року .

Відповідно до подання директора КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 26.02.2016 року вбачається, що директором підприємства було внесено аподання до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення працівника ОСОБА_1 за прогул.

Відповідно до повідомлення профспілкового комітету КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 26.02.2016 року вбачається, що профспілковим комітетом надано згоду на звільнення за прогули головного бухгалтера ОСОБА_1 відповідно до ст. 40 п.4 КЗпП України.

Відповідно до протоколу зборів профспілкової організації КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 26.02.2016 року № 7 вбачається, що профспілковим комітетом надано згоду на звільнення за прогули головного бухгалтера ОСОБА_1 відповідно до ст. 40 п.4 КЗпП України.

Відповідно до наказу КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 26.02.2015 року за №14 «Про не нарахування заробітної плати головному бухгалтеру ОСОБА_1С.» вбачається, що визнано для головного бухгалтера ОСОБА_1 головного бухгалтера робочі дні 25 лютого 2015 року і 26 лютого 2015 року днями прогулів без поважних причин.

Підготувати до 02.03.2015 року проект наказу про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера за здійснені прогули по ст. 40 п.4 КЗпП України.

Відповідно до ОСОБА_11 про відмову працівника надати пояснення через відсутність на робочому місці по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 27.02. 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано дати пояснення щодо відсутності на роботі, на що остання відмовилася та відмовилася поставити підпис в акті, про що стверджують члени комісії своїми підписами.

Відповідно до ОСОБА_11 про відмову працівника від підписання наказу № 14 по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 27.02. 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано підписати наказ №14 , на що остання відмовилася та відмовилася поставити підпис в наказі, про що стверджують члени комісії своїми підписами.

Відповідно до ОСОБА_11 про відмову працівника від підписання наказу № 15 по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 03.03. 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано підписати наказ №15 , на що остання відмовилася та відмовилася поставити підпис в наказі, про що стверджують члени комісії своїми підписами.

Відповідно до графіку відпусток працівників КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « на 2014 2015 роки вбачається , що головний бухгалтер ОСОБА_1 мала відпустку в серпні 2015 року.

Відповідно до наказу КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « від 08.10.2014 року за №28 «Про штатний розпис» вбачається, що скорочено 0,5 ставки головного бухгалтера на підприємстві з 08 грудня 2014 року днями прогулів .

Відповідно до наказу № 5 від 02.02.2015 року по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається, що у зв»язку з відсутністю по хворобі головного бухгалтера та виробничою необхідністю з 02 лютого 2015 року прийняти на 0,5 ставки бухгалтера ОСОБА_5.

Відповідно до довідки КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається , що середній заробіток ОСОБА_1 за вересень листопад 2014 року становить відповідно 3100 грн., 1078 грн. та 2300 грн.

Відповідно до наказу № 36 від 27.11.2014 року по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається, що з 28.11.2014 року покласти обов»язки на друкаря ОСОБА_9 по організації своєчасного приймання, переведення і звільнення працівників, збереження та заповнення трудових книжок тощо.

Відповідно до акту від 29.12.2014 року по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається, що головний бухгалтер ОСОБА_1 передала , а друкар ОСОБА_9Г прийняла 5 трудових книжок , зокрема трудові книжки ОСОБА_2, ОСОБА_9 , ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_13

Відповідно до доповідної записки друкара ОСОБА_9Г від 22.12.2014 року на ім»я директора КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається, що при передачі обов»язків з ведення кадрової роботи ОСОБА_1 , була відсутня трудова книжка головного бухгалтера ОСОБА_1

Відповідно до наказу № 45 від 31.12.2014 року по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається, що на підприємстві створено тимчасову комісію по проведенні розслідування втрати трудової книжки ОСОБА_1

Відповідно до акту від 19.02.2015 року по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається, що головний бухгалтер ОСОБА_1 відмовилася повернути свою трудову книжку на роботу та надати будь-які письмові пояснення з приводу цього. ОСОБА_1 повідомлено про грубе порушення ведення обліку трудових книжок і трудової дисципліни.

Відповідно до наказу № 10 від 19.02.2015 року по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається, що на підприємстві внаслідок проведеного тимчасовою комісією розслідування втрати трудової книжки ОСОБА_1 та прийнято рішення вважати трудову книжку ОСОБА_1 втраченою, відповідальною за втрату даної трудової кижки визнано ОСОБА_1 , відповідальному за ведення трудової книжки замість її оригіналу через втрату трудової книжки (дублікат АФ № 320130).

Відповідно до наказу № 43 від 26.12.2014 року по КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « вбачається, що на підприємстві з 01 січня 2015 року введено в штат підприємства 0,5 ставки бухгалтера.

Відповідно до рішення Сокальської районної ради Львівської ради від 20.06.2013 року вбачається, що призначено директором КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « ОСОБА_2 шляхом укладення з ним контракту .

Відповідно до рішення Сокальської районної ради Львівської ради від 15.05.2014 року вбачається, що вирішено , що голові районної ради слід укласти з директором КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « ОСОБА_2 на 5 років .

Відповідно до листа Сокальської ОСОБА_14 у Львівській області від 21.01.2016 року № 208/9/13-29-11-14/28 вбачається, що надано відомості про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за період з 01.07.2013 року по 30.09.2015 року , зокрема останньою отримувалися доходи від КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « , ПРАТ СК «Провідна», Сокальської районної громадської організації «Патріот плюс», ПРАТ УСК «Княжа воєнна іншуранс груп» та зазначено суми доходів, призначення та час їх отримання.

Відповідно до колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « на 2014 2015 роки вбачаються умови колективного договору.

Відповідно до листа голови Сокальської районної профспілкової організації працівників культури України ОСОБА_10 від 25.12.2015 року № 2 вбачається, що КП "Сокальська районна друкарня" за своєю структурою є первинною профспілковою організацією.

Відповідно до листа голови Сокальської районної профспілкової організації працівників культури України ОСОБА_10 від 04.01.2000 року № 2 вбачається, що зазначено список структурних одиниць Сокальської районної профспілкової організації працівників культури і серед списку первинних профспілкових організацій, які входять до них також зазначає за п.6 Профгрупорга районної друкарні м.Сокаль ОСОБА_9 , однак не первинну профспілкову організацію друкарні.

Відповідно до листа об»єднання профспілок Львівщини від 22.02.2016 року №н-5 вбачається, що на даний час в Сокальській районній друкарні наявна лише профгрупа.

Відповідно до листа об»єднання профспілок Львівщини від 22.02.2016 року № Н-5 також вбачається, що на звернення ОСОБА_1 їй було роз»яснено, що статтею 43-1 КЗпП не передбачено надання згоди виборного органу профспілки на звільнення з посади керівників і головних бухгалтерів підприємств, установ, організацій.

Відповідно акту перевірки КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « проведеної Головним управлінням Держпраці у Львівській області від 21.03.2016 року вбачається, що було виявлено ряд порушень законодавства про працю що стосуються звільнення ОСОБА_1 , зокрема згідно якого днем звільнення має бути останній день роботи ОСОБА_1 та не надано директором підтверджуючих документів , що він звертався до ОСОБА_1 з проханням надати письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці ( акт про відмову від дачі пояснень від 27.02.2015 року управлінням не брався до уваги, оскільки , на їх думку, даний акт складено в районній раді , а не безпосередньо на підприємстві).

На підставі вищенаведеного, заслухавши пояснення сторін , свідків, дослідивши письмові докази по справі, судом в судовому засіданні не виявлено порушень законодавства про працю при винесенні оскаржуваного наказу відповідачем про звільнення позивача з посади, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в позові слід відмовити з наступних підстав :

В судовому засіданні судом встановлено , що позивач ОСОБА_1 25.02. 2015 року та 26.02. 2015 року була відсутня на роботі , що є фактично порушенням трудової дисципліни з сторони позивачки .

В судовому засіданні судом не здобуто доказів того, що позивачкою ОСОБА_1 чи її дочкою ОСОБА_3 були подані особисто відповідачу ОСОБА_2 заява про надання відпустки , яка була зареєстрована на підприємстві і на підставі цієї заяви відповідачем був винесений наказ про відпуску позивачки , з яким позивачку було ознайомлено особисто .

Трудові спори розглядаються в порядку цивільного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України , викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відтак, судова практика Верховного Суду України відіграє не лише рекомендаційний характер, а підлягаю обовязковому врахуванню при розгляді трудових спорів про звільнення.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної в рішенні від 19 жовтня 2011 року по справі № 6-56708св10 крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивачки з роботи є встановлення поважності причин відсутності.

Самовільне вибуття у відпустку відповідно до правової позиції Верховного суду України теж визнається прогулом.

Звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України допускається тільки в тому випадку, якщо працівник здійснив прогул або був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини. Оцінка причин як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення. Очевидно, поважними причинами варто визнати такі причини, що виключають вину працівника. При такому розумінні поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України не суперечить п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, який кваліфікує поведінку працівника як порушення трудової дисципліни (прогул - це різновид такого порушення) за наявності вини працівника. Однак оцінка дій (бездіяльності) працівника як таких, що містять чи не містять ознаку вину, являє істотну складність. У цьому зв'язку істотного значення набуває судова практика, що склалася, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України. Наявність поважних причин визнається у разі доведеної непрацездатності працівника, хоча б вона і не була підтверджена лікарняним листком, відмови працівника від переміщення, якщо робота протипоказана працівникові за станом здоров'я. Поважними можуть бути визнані і причини сімейно-побутового характеру, якщо вихід працівника на роботу за наявності таких причин міг би заподіяти працівникові або іншим особам шкоду, що значно перевищує ту шкоду, що заподіяна власникові невиходом на роботу. З іншого боку, прогулом без поважної причини вважається самовільне використання відпустки (вихід у відпустку), відгулу тощо. Водночас не можна визнати прогулом без поважних причин самовільний вихід у відпустку, коли працівник має суб'єктивне право на її одержання в точно визначений строк (наприклад, право на додаткову відпустку у зв'язку з навчанням), якщо працівник подав заяву, приклав до неї виклик навчального закладу, а власник незаконно відмовив у наданні відпустки. Загальним критерієм вини працівника в здійсненні прогулу є неналежна дбайливість про виконання трудових обов'язків.

Таким чином суд приходить до висновку , що в діях позивачки ОСОБА_1 наявний прогул без поважної причини , оскільки має місце самовільне використання позивачкою відпустки (вихід у відпустку), без видання відповідного наказу керівником підприємства.

Згідно п.4 ст. 40 КЗпП прогулом , за вчинення якого може бути розірвано трудовий договір , є відсутність на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом дня.

Однак в судовому засіданні судом встановлено , що позивач ОСОБА_1 мала право відмовитися від продовження роботи за новими умовами оплати на 0,5 ставки з 08.12.2014 року , а дії адміністрації друкарні в цій частині були неправомірними, оскільки ОСОБА_1 була попереджена за два місяці ( 08.10.2014 року) про зміну істотних умов праці з 08.12.2014 року, а дізналася, що даний наказ був введений в дію ( оскільки не був скасований) лише в судовому засіданні при розгляді даної справи ( даний наказ був поданий відповідачем суду для долучення до матеріалів лише в судовому засіданні) , на момент введення в дію даного наказу № 28 від 08.10.2014 року «Про штатний розпис» ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 01.12.2014 року по 24.02.2015 року включно, та не була навіть ознайомлена з тим , що даний наказ введено в дію і на її інших 0,5 ставки прийнято іншу людину , а тому адміністрація друкарні мала спочатку запитати згоду ОСОБА_1 на продовження роботи по змінених істотних умовах праці , а у випадку її не згоди , то звільнити ОСОБА_1 згідно п.6 ст 36 КЗпП України після виходу останньої з лікарняного 25.02.2016 року. Зокрема також наказом відповідача № 41 від 16 грудня 2014 року було прийнято на роботу з 16 грудня 2014 року по 20 січня 2015 року на посаду виконуючого обов»язки головного бухгалтера ОСОБА_5 на підставі цивільно-правової угоди №1 від 16.12.2014 року.

Оскільки судом в судовому засіданні було встановлено, що невихід на роботу позивача ОСОБА_1 з 25.02.2016 року був викликаний також і такими причинами , як недотриманням відповідачем вимог трудового законодавства при зміні істотних умов праці працівників ( не отримання письмової згоди працівника на продовження роботи), а тому суд приходить до висновку про наявність у відповідача підстав для припинення трудового договору з позивачкою за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України ( відмова працівника від продовження роботи у зв»язку із зміною істотних умов праці). Наведені висновки про поважність причини відсутності позивача ОСОБА_1 на роботі через зміну істотних умов праці позивача не було спростовано відповідачем в судовому засіданні. Пояснення відповідача ОСОБА_2 щодо не введення в дію наказу № 28 від 08.10.2014 року «Про штатний розпис» про зміну істотних умов праці позивачки, не заслуговує на увагу суду , оскільки даний наказ не був скасований відповідачем і на виконання даного наказу відповідачем було прийнято на роботу іншого працівника . В зв»язку із цим позивачка ОСОБА_1 не позбавлена права за наявності таких підстав звернутися до суду з окремим позовом щодо вирішення додаткових вимог - про зміну формулювання причини звільнення на п.6 ст.36 КЗпП України та дати звільнення чи поновлення на роботі з цих підстав, які не пов»язані безпосередньо з предметом та підставами спору по даній справі, а тому можуть бути вирішені самостійно судом в рамках іншої цивільнох справи . Суд розглядає справу лише в межах позовних вимог і не може вийти за межі позовних вимог, оскільки це буде підставою для скасування судового рішення. В зв»язку із вищенаведеним суд позбавлений можливості самостійно в рамках даної цивільної справи змінити формулювання причини звільнення на п.6 ст.36 КЗпП України та дати звільнення позивачки, оскільки суд таким чином вийде за межі позовних вимог.

Також суд не може стягнути з позивачки ОСОБА_1 в користь КП Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська районна друкарня « понесені ними судові витрати на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи про понесені судові витрати і такі не були надані представниками в судовому засіданні. Це не позбавляє права відповідача звернутися з окремим позовом в суд з приводу стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88,212 ЦПК України , суд,-

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 до КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради Львівської області та директора КП "Сокальська районна друкарня" Сокальської районної ради Львівської області ОСОБА_2 , третя особа територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області про скасування наказу про звільнення за прогули, поновлення на посаді , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук