Справа № 457/1853/14-ц
провадження №2/457/23/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю та усунення від права на спадкування спадкоємців за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2звернувся до Трускавецького міського суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю та усунення від права на спадкування спадкоємців за законом.

В подальшому позивачем подано уточнену позовну заяву відповідно до якої він просить встановити факт, ОСОБА_2, проживання однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме з 01.01.1989 року до 12.06.2014 року, тобто не менше як пять років до часу відкриття спадщини; усунути ОСОБА_3, ОСОБА_4 від права на спадкування за законом майна, належного ОСОБА_5.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що в 1982 році він, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучився із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. В той самий час, з 1989 року і до часу настання смерті 12.06.2014 року, тобто близько 25 років, він проживав однією сімєю, як чоловік із жінкою, із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними зареєстровано не було. При цьому, з 1989 року вони фактично проживали в ІНФОРМАЦІЯ_4, яка була надана ОСОБА_5 Трускавецькою міською радою в 1982 році. З 12.11.1982 року і до часу настання смерті 12.06.2014 року ОСОБА_5 була зареєстрована в зазначеній квартирі. В той самий час він на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_7 04.07.2006 року (реєстраційний №610), набув майнові права на будинок №20 по вулиці Шухевича в селі Підгородці Сколівського району Львівської області і з 15.12.2006 року зареєстрований за вказаною адресою. По даний час право власності на зазначений будинок він у встановленому Законом порядку не зареєстрував. Згідно акту від 12.11.2014 року, складеного комісією із числа службових осіб, депутата Підгородецької сільської ради та мешканців вулиці Шухевича, будинок №20, загальною площею 56 кв.м., житловою площею 43 кв.м., побудований в 1957 році і на даний час знаходиться в аварійному стані та непридатний для проживання, а ОСОБА_2, у ньому не проживає більше 25 років. Оскільки станом на 13.10.2005 року він офіційно не зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 і не був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, то зазначена квартира була приватизована виключно ОСОБА_5 При цьому, він не мав можливості утримувати житловий будинок №20 по вулиці Шухевича в с.Підгородці, оскільки з 1989 року усі зароблені ним кошти витрачав на проведення будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1, на придбання меблів, побутової техніки і т.п. в дану квартиру. Усі покращення ним вчинялись з відома та дозволу ОСОБА_5

Крім того, він постійно приймав участь в оплаті за послуги водопостачання, водовідведення, газопостачання, електропостачання, опалення. І після смерті ОСОБА_5 він особисто несе витрати за утримання квартири АДРЕСА_1. Заборгованості по оплаті за комунальні платежі не має, що підтверджується відповідними довідками постачальних організацій. Також, він систематично ніс витрати на лікування ОСОБА_5, яка за життя страждала рядом важких хронічних захворювань і часто проходила амбулаторні та стаціонарні лікування. Отже, як стверджує позивач, з 1989 року і до часу настання смерті 12.06.2014 року він проживав однією сімєю із ОСОБА_5, оскільки спільно проживав з нею в квартирі АДРЕСА_1, вів з ОСОБА_5 спільне господарство, у нах були взаємні права та обовязки, а в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою він не знаходився. А тому вважає, що він, як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, має право на спадкування за законом у четверту чергу. 18.09.2014 року він подав заяву в Трускавецьку державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. В той самий час вважає, що спадкоємці 2-ї черги рідні брати спадкодавця: відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають усуненню від права на спадкування з наступних підстав.

Так, впродовж 49 днів і до настання смерті, ОСОБА_5 важко хворіла сердцево-судинними захворюваннями, перенесла оперативне втручання, що вимагало постійної про неї турботи та значних матеріальних витрат. Одночасно, він з 2012 року являється пенсіонером і проживає за рахунок пенсії в розмірі 1 379,39 грн., а ОСОБА_5 впродовж 2014 року і до настання у неї смерті виплачувалась пенсія в розмірі 1 195, 59 грн. Крім того, він сам являється літньою людиною і страждає рядом характерних для свого віку захворювань та систематично приймає ліки, що повязано із значними матеріальними витратами. Тобто, на лікування ОСОБА_5, що мало місце напередодні її смерті, ним витрачались усі наявні у розпорядженні їх сімї кошти, а також йому приходилось їх ще й постійно позичати. Крім того, він витрачав весь свій час, практично цілими днями сидів біля ОСОБА_5 в Трускавецькій міській лікарні, оскільки остання знаходилась в безпорадному стані і потребувала стороннього догляду. В той самий час, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються матеріально забезпеченими, здоровими, не обтяженими доглядом за іншими особами і, маючи реальну можливість надати своїй сестрі допомогу, умисно ухилились від цього. Так, жоден із них не допоміг ні коштами, ні харчуванням, ні медикаментами, або ж будь-яким іншим чином. Більше того, відповідачі навіть не провідували ОСОБА_5 в умовах медичного закладу, не цікавились її станом здоровя, не телефонували до неї, не надавали їй навіть моральної підтримки. Таким чином, відповідачі вели себе не тільки напередодні смерті ОСОБА_5, але й практично впродовж багатьох останніх років.

Крім того, коли у ОСОБА_5 наступила смерть, то усі клопоти та витрати на поховання взяв на себе виключно позивач, незважаючи на те, що практично усі кошти витратив на лікування ОСОБА_5 На його глибоке переконання, коли б відповідачі надавали необхідну допомогу ОСОБА_5, то остання могла б вилікуватись і продовжувала б жити. Фактично надання допомоги тільки ним, за умови відсутності у нього фінансових та інших можливостей через незначні доходи, незадовільний стан здоровя та похилий вік, було явно недостатнім. Крім відповідачів ОСОБА_5 більше ніхто не міг допомогти.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечили, в задоволенні позову просять відмовити.

Допитана в якості свідка лаборант Трускавецької міської лікарні ОСОБА_10 показала, що тривалий проміжок часу працювала разом із ОСОБА_5 в Трускавецькій міській лікарні, часто бувала за місцем її проживання. А тому, їй достовірно відомо, що ОСОБА_5 близько 25 років проживала однією сімєю з позивачем ОСОБА_2, з яким вела спільне господарство, а саме проводили ремонти в квартирі, купляли меблі, матеріали, на базар за продуктами ходив ОСОБА_2 За словами свідка, ОСОБА_5 за життя пересувалась важко, у неї боліли ноги і ОСОБА_2 їй у всьому допомагав. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 життям ОСОБА_5 не цікавились. Так, ОСОБА_3 приїжджав один раз в 2012 році лікуватись в Трускавецьку міську лікарню, а ОСОБА_4 вона жодного разу не бачила, він приїхав уже після смерті ОСОБА_5, навіть не був на її похороні. З 24.04.2014 року по 12.06.2014 року ОСОБА_5 знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Трускавецької міської лікарні і стан її погіршувався, ОСОБА_5 не могла самостійно пересуватись, з палати не виходила, потребувала стороннього догляду. Усю посильну допомогу їй надавав ОСОБА_2, який постійно знаходився біля неї, він і купляв медикаменти. Відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вона біля ОСОБА_5 ніколи не бачила і від ОСОБА_5 про надання їй допомоги її братами ніколи не чула.

Допитана в якості свідка працівник ренгенкабінету Трускавецької міської лікарні ОСОБА_11 дала в суді аналогічні покази і крім того зазначила, що часто бувала за місцем проживання ОСОБА_5 і їй відомо, що за час спільного проживання із ОСОБА_2 в квартирі були замінені вікна, двері, балконна рама і проведені інші роботи.

Допитані в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дали аналогічні покази і також пояснили, що близько 20 років знайомі із ОСОБА_2, часто бували у нього за місцем проживання і в спірній квартирі, саме на замовлення ОСОБА_2 виконували усі будівельні роботи на підставі укладених з ним договорів. Необхідні будівельні матеріали їм поставляв саме ОСОБА_2, який і розраховувався за виконані роботи. З ОСОБА_5 ОСОБА_2 проживав однією сімєю і постійно надавав їй допомогу.

Допитана в якості свідка маляр Трускавецької міської лікарні ОСОБА_14 показала, що на замовлення ОСОБА_2 в спірній квартирі вона проводила побілку. При цьому, ОСОБА_2 допомагав їй як підсобний робітник, саме він купляв усі необхідні матеріали і розраховувався за виконану роботу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 показала, що проживає по сусідству із ОСОБА_2 і з періодичністю раз в тиждень бувала в їх помешканні. До настання смерті у ОСОБА_5 із нею проживав однією сімєю саме ОСОБА_2 У квартирі вона постійно бачила речі ОСОБА_2, в тому числі і інструменти. При цьому, ОСОБА_2 впродовж часу проживання проводив ремонтні роботи, а саме заміну плитки, лінолеуму, вікон, дверей. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вели спільне господарство як чоловік із жінкою, зокрема, робили заготовки на зиму, ОСОБА_2 постійно купляв продукти харчування, разом їли і т.п. За словами свідка, ОСОБА_5 мала надлишкову вагу, важко пересувалась і їй в усьому допомагав ОСОБА_2 Жодного разу вона не бачила в помешканні ОСОБА_5 відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_5 про них і не розповідала. Перед настанням смерті, коли ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в Трускавецькій міській лікарні, то вона неодноразово відвідувала її. При цьому, ОСОБА_5 була прикована до ліжка, не могла самостійно пересуватись, потребувала стороннього догляду. Усю допомогу їй надавав тільки ОСОБА_2, який практично цілими днями не відходив від ліжка, годував, купляв усі медикаменти, допомагав вставати. Зі слів ОСОБА_5 їй стало відомо, що крім ОСОБА_2 їй ніхто більше не допомагає. Як пояснила свідок, відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вона в лікарні не бачила.

Допитані в якості свідків сусіди ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 дали аналогічні показання.

Допитана в якості свідка медична сестра хірургічного відділення Трускавецької міської лікарні ОСОБА_19 показала, що впродовж всього часу стаціонарного лікування і до настання смерті за ОСОБА_5 доглядав виключно ОСОБА_2 Так, ОСОБА_2 годував ОСОБА_5, допомагав останній пересуватись до туалету, надавав усі необхідні медикаменти, просив дати укол і т.п. Викладене було повязано з тим, що ОСОБА_5 була прикована до ліжка, не могла самостійно пересуватись і стан її постійно погіршувався. Відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідок у відділенні біля ОСОБА_5 ніколи не бачила.

Допитана в якості свідка медична сестра хірургічного відділення Трускавецької міської лікарні ОСОБА_20 дала аналогічні показання.

Допитаний в якості свідка колишній лікар-хірург Трускавецької міської лікарні ОСОБА_21 показав, що ОСОБА_5 востаннє була доставлена в хірургічне відділення Трускавецької міської лікарні 04.06.2015 року з діагнозом: гострий тромбоз глибоких вен лівої нижньої кінцівки та з іншими супутніми діагнозами. За словами свідка, зазначене захворювання віднесено до важких. При поступленні стан її був середньої важкості. Проте, з кожним днем стан здоровя ОСОБА_5 погіршувався, лікування не допомагало і 12.06.2015 року у ОСОБА_5 наступила смерть. Впродовж всього часу стаціонарного лікування за ОСОБА_5 доглядав ОСОБА_2, який допомагав їй пересуватись, купляв та доставляв ліки, годував, перевдягав і т.п. За словами свідка, у хірургічному відділенні є медсестри, які зобовязані доглядати за хворими, однак через значну кількість пацієнтів медсестри цього реально зробити не можуть, а тому і залучаються родичі чи інші особи. Як пояснив свідок, ОСОБА_5 була прикована до ліжка та потребувала сторонньої допомоги, оскільки не могла самостійно пересуватись через наявне у неї захворювання: гострий тромбоз глибоких вен лівої нижньої кінцівки, а також через захворювання кульшових суглобів. Також, за словами свідка, лікування даного захворювання доволі дороговартісне, особливо препарат «Ксарелто», який можна придбати за замовленням. Крім того, за словами свідка, він являвся головою профкому Трускавецької міської лікарні і цікавився життям працівників лікарні. А тому, йому було відомо, що ОСОБА_2 проживав тривалий час з ОСОБА_5 однією сімєю, як зазначив свідок, був її чоловіком.

В той самий час, свідок ОСОБА_22, викликаний в суд за клопотанням представника відповідачів, спростував пояснення відповідача ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_4 провідував ОСОБА_23 в червні 2014 року в Трускавецькій міській лікарні, зазначивши, що двічі привозив дружину ОСОБА_4 до приміщення лікарні, що остання робила в лікарні він не знає. Натомість свідку відомо, що ОСОБА_4 був в м. Трускавці в 2013 році.

Заслухави учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2014 року померла ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-СГ №355036, видане 12.06.2014 року відділом державної РАЦС реєстраційної служби Трускавецького МУЮ у Львівській області.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно довідки №4598, виданої 18.08.2014 року ОСОБА_5 до дня смерті 12.06.2014 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Згідно будинкової книги покійна одна була зареєстрована за даною адресою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до спадкової маси якої входить квартира №40, що знаходиться в будинку №7 по вул. В.Івасюка в м. Трускавці, яка на праві приватної власності належала ОСОБА_5, підтвердженням чого є свідоцтво про право власності на житло від 13.10.2015 року.

18.09.2014 року позивач, ОСОБА_2 звернувся до Трускавецької державної нотаріальної контор з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В судовому засіданні встановлено, і це підтверджено свідками, що позивач ОСОБА_2 проживав з покійною ОСОБА_5 однією сімєю більше пяти років до дня смерті. Весь час спільного проживання вони разом із спадкодавцем були повязані спільним побутом, разом вели господарство, робили покупки, прибирання, оплачували комунальні послуги, купували ліки, робили інші спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності сімї. При кінці життя покійної позивач здійснював за нею догляд, а саме: купляв ліки, переодягав, допомагав пересуватись, оскільки в останні дні покійна була прикута до ліжка.

Тому суд в цій частині позов визнає підставним та вважає, що факт проживання ОСОБА_2 однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме з 01.01.1989 року до 12.06.2014 року, тобто не менше як пять років до часу відкриття спадщини, доведений належними та допустимими доказами.

Відповідачі по справі являються рідними братами покійної ОСОБА_5, а тому у відповідності до ст. 1262 ЦК України являються спадкоємцями другої черги.

У відповідності до спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_5, заяву про прийняття спадщини подав відповідач ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_3 подав заяву, відповідно до якої відмовляється від прийняття спадщини після померлої сестри ОСОБА_5 на користь її брата ОСОБА_4

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суди при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинні установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

При цьому підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець змогу надавати таку допомогу.

Правило частини пятої ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобовязані утримувати спадкодавця.

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_5 за життя пересувалась важко, у неї боліли ноги і ОСОБА_2 їй у всьому допомагав. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 життям ОСОБА_5 не цікавились.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з медичної карти стаціонарного хворого, що покійна ОСОБА_5 хворіла на гострий тромбоз глубоких вен лівої нижньої кінцівки. Дана хвороба провокувала біль (больовий синдром) в литкових м'язах, що посилюються при ходьбі, рухах в гомілковостопному суглобі або просто у вертикальному положенні пацієнта і після ходьби. Дана хвороба обмежує особу в пересуванні та призводить до потреби стороннього догляду.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого з 04.06.2014 року по 12.06.2014 року ОСОБА_5 знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Трускавецької міської лікарні. Стан пацієнтки на момент поступлення був середньої важкості. Перенесла оперативне втручання.

Судом встановлено, що в подальшому стан її погіршувався, ОСОБА_5 не могла самостійно пересуватись, з палати не виходила, потребувала стороннього догляду. Усю посильну допомогу їй надавав ОСОБА_2, який постійно знаходився біля неї, він і купляв медикаменти.

Крім цього, позивач взяв на себе і всі клопоти та витрати на поховання, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, виданого 12.06.2014 року на імя позивача, товарними чеками від 12.06.2014 року про придбання ритуальних товарів на загальну суму 2035 грн. та витрати на поминки на загальну суму 6500 грн.

Відповідачами не спростовано того факту, що вони мали можливість надати допомогу спадкодавцю, яка потребувала такої, однак з невідомих причин не вчинили необхідних дій на надання такої допомоги.

Суд вважає, що відповідачі своєю бездіяльністю ухилилися від надання допомоги спадкодавцеві, яка потребувала даної допомоги, оскільки була у безпорадному стані, а тому вважає позов в частині усунення відповідачів від права на спадкування за законом підставним та таким що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт, ОСОБА_2, проживання однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме з 01.01.1989 року до 12.06.2014 року, тобто не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Усунути ОСОБА_3, ОСОБА_4 від права на спадкування за законом майна, належного ОСОБА_5.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 243,60 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1