АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2104/04 Номер провадження 22-ц/786/2727/16Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії і бездіяльність державного виконавця та виконуючого обов'язки начальника Подільського ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, підстав для задоволення скарги не знаходить.

Відповідно до ст. 307 ч.2 п.1 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні скарги, місцевий суд на підставі норм ЗУ «Про виконавче провадження та СК України, дійшов висновку, що державний виконавець при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам, а заступник начальника ВДВС при направленні даного розрахунку сторонам, діяли правомірно у межах наданих їм повноважень та у спосіб, встановлений законом. Окрім того, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо внесення змін у виконавче провадження щодо прізвища стягувача, в зв'язку з його зміною, оскільки в розпорядження державного виконавця не було надано підтверджуючих документів та ці обставини не впливають на законність проведення розрахунку заборгованості по аліментам.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в провадженні Подільського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП № 2986471 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2104, виданого Ленінським районним судом м. Полтави на підставі рішення Ленінського районного суду від 10.12.2004 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, починаючи з 01.01.2005 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі звернення стягувача ОСОБА_3, про видачу довідки розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.02.2015 року по 01.07.2016 року, державним виконавцем Ленінського ВДВС Могиль В.О. було здійснено розрахунок заборгованості за вказаний період боржника.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах складеної державним виконавцем Могиль В.О. №13420 від 18.07.2016 року, загальний розмір заборгованості за вказаний період становить 16650.50 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем Ленінського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області 18.07.2016 року, заборгованість боржника за період з 01.02.2015 року по 01.07.2016 року становить 16600 грн. 50 коп., за цей період нараховано аліменти по 976 грн. 50 коп. щомісячно з розрахунку 1/4 частина середньої заробітної плати по м. Полтаві, яка становить 3906,00 грн., при цьому боржником жодних коштів не сплачено.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, ОСОБА_2 посилався на те, що останній при розрахунку заборгованості по аліментах взяв до уваги середній заробіток працівника, замість відомого останнього заробітку боржника за останні два місяця його роботи, крім того не взяв до уваги період непрацездатності з поважних причин, коли стягується лише 17 гривень на місяць. Також вказував, що державним виконавцем допущені порушення, а саме: не доведено до його відому та не винесено постанову про зміну прізвища стягувача, розрахунок заборгованості проведений без виклику сторін виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10.12.2004 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на утримання доньки ОСОБА_3.

Згідно ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Нормами частин 3,4 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

На підставі вказаних норм права державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості за період з 01.02.2015 року по 01.07.2016 року. який становить 16600 грн. 50 коп. Під час здійснення розрахунку державним виконавцем застосовано Інструкцію з організації примусового виконання рішень відповідно до п. 7.13.1 якої, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості.

При цьому державним виконавцем, з метою з'ясування отримання доходу боржником, здійснювалися запити в Державну податкову службу України, на що протягом періоду з травня 2016 року по липень 2016 року надходили відповіді про відсутність інформації щодо отримання доходів ОСОБА_2

Таким чином колегія суддів вважає, що державним виконавцем було законно та обґрунтовано здійснено розрахунок заборгованості по аліментах.

Доводи апелянта в цій частині не спростовують висновків місцевого суду та фактично зводяться до незгоди з розрахунком заборгованості проведеним державним виконавцем.

Що стосується вимог скаржника щодо його не повідомлення та не винесення постанови державним виконавцем про зміну прізвища стягувача, місцевий суд на підставі пояснень В.о. начальника Подільського ВДВС та норм ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» дійшов висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності незаконною.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції в.о. начальника Подільського ВДВС пояснив, що стягувач звернулася до державного виконавця та повідомила про зміну прізвища, не надавши при цьому підтверджуючих документів.

Частиною 5 ст. 8 ЗУ "Про виконавче провадження", передбачено, що у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Таким чином відсутність підтверджуючих документів про зміну прізвища стягувача само по собі виключає винесення постанови на підставі ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» та не свідчить про бездіяльність державного виконавця під час виконання своїх обов'язків.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду.

Місцевим судом вірно дано оцінку доводам заявника і наявним у справі доказам, а тому висновки суду про відсутність підстав для задоволення скарги є вірними та ґрунтуються на законі.

За таких обставин, враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч.1 п.1 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін

Судді: (підпис) В.І.Акопян

(підпис) О.А.Лобов

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін