АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача Стрілець С.М.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 69 446,85 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 880 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. та, у разі задоволення судом позовних вимог, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 406,87 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 70 246,85 грн. моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 233, 33 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 978,06 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що при розгляді справи суд не врахував, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією, яка й повинна відшкодовувати збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначив, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові.

Справа №754/7350/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14527/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна шкода підлягає відшкодуванню саме з винної особи, оскільки таке право виникло у позивача відповідно до закону .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2016 о 17:20 год, по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 керуючи автомобілем, марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1, перед розворотом завчасно не зайняв відповідне крайнє положення, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, марки «Kia Cee`d», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_4, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів. Автомобіль «Kia Cee`d», д.н.з. НОМЕР_2, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_4 (а. с. 10). Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08.04.2016 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а. с. 11). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №12841 від 29.04.2016, вартість відновлювального ремонту автомобіля, марки «Kia Cee`d», д.н.з. НОМЕР_2, складає 69 446,85 грн. (а. с. 13-48). Послуги суб'єкта оціночної діяльності щодо визначення вартості матеріального збитку оплачено позивачем в сумі 800,00 грн., що підтверджується квитанцією-товарним чеком № 12841 від 29.04.2016 (а. с. 49). Відповідно до Договору № 16 «Про надання правової допомоги» від 11.05.2016 ОСОБА_4 отримав правову допомогу від АО «СТРІЛЕЦЬ ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого партнера - адвоката Стрілець С.М., відповідно до умов якого гонорар становить 5 000 грн. (а. с. 66). Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу станом на 13.10.2016, загальна вартість наданих юридичних послуг, які були надані позивачу визначена в розмірі 5 000 грн., з розрахунку, що ставка за годину становить 500 грн. (а. с. 89). Відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_3 Стрілець С.М. має право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 69-70).

Позивач, зазначаючи, що у зв'язку з вчиненим ДТП було пошкоджено його автомобіль, а тому звернувся із відповідним позовом про стягнення заподіяної матеріальної шкоди із винної особи, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. (Постанова ВСУ від 20.01.2016 справа № 6-2808цс15).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №12841 від 29.04.2016, вартість відновлювального ремонту автомобіля, марки «Kia Cee`d», д.н.з. НОМЕР_2 (потерпілої особи) складає 69 446,85 грн. (а. с. 13-48). Послуги суб'єкта оціночної діяльності щодо визначення вартості матеріального збитку оплачено позивачем в сумі 800,00 грн. (а. с. 49).

Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення матеріальної шкоди, а саме вартості відновлювального ремонту автомобіля та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи з винної особи правильними.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги про те, що шкода задана внаслідок ДТП, підлягає відшкодуванню страховою компанією колегія суддів вважає необґрунтованими.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи доведеність того, що вказане ДТП відбулося з вини відповідача, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача і моральної шкоди правильними.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача витрати на правову допомогу.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 12 ЦПК України. За приписами ст. 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 48 Постанови пленуму ВССУ«Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що для надання правової допомоги представником позивача всього витрачено 2 год. 28 хв., колегія суддів також вважає висновки суду про стягнення з відповідача 1 233,33 грн. витрат на правову допомогу правильними.

За наведених обставин, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк