Справа № 211/559/16-ц
Провадження № 2/211/1030/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Форманчук К.М.

за участю: позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3 відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 , представника третьої особи- органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у місті ради Виноградова Д.В. у відсутність відповідача ОСОБА_6 та представника третьої особи органу опіки та піклування виконкому Тернівської районної у місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи Орган опіки та піклування, служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради та Орган опіки та піклування, служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної в місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду 08 лютого 2016 року з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі по справі являються бабусею та дідусем малолітнього ОСОБА_7, вони з народження піклуються про дитину та разом з онуком проживають за адресою АДРЕСА_1. Батьками дитини являються відповідачі по справі ОСОБА_4 - батько та ОСОБА_6 - мати, вони майже зовсім не спілкуються з дитиною, не приймають участі в його вихаванні, розвитку, лікуванні та взагалі в житті ОСОБА_7. Вихованням дитини займаються виключно позивачі бабуся та дідусь дитини. Спочатку позивачі намагалися сприяти спілкуванню дитини з батьками, але потім побачили, що після такого спілкування дитина стає нервовою, збернеженою, боїться темноти та розповідає, що до неї навіть застосовувалося фізичне насилля, дитина боїться їх , це негативно впливає на його розвиток, нервову систему та психологічний стан. Батьки дитини неадекватно поводяться, неурівноважені, участі в житті дитини приймати не хочуть, негативно впливають на здоровя, психуку та розвиток дитини, позивачі дуже непокояться за добробут онука, а поведінка відповідачів надає право для позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_7, для його ж безпеки та нормального вихавання та розвитку, фізичного, психологічного, морального та культурного.

Тому позивачі просять суд позбавити відповідачів батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Та стягнути з них аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів кожного з відповідачів.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, та представник позивачів ОСОБА_3 , кожний окремо, позов підтримували, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просили задовольнити позов. ОСОБА_1 також пояснила, що дитини з народження мешкає з ними. Коли дочка створила другу сім"ю , взагалі забула про сина ОСОБА_7. ОСОБА_4 з 2014 року взагалі не бачить сина, знає, що дитина мешкає у них , однак матеріально їм не допомагає.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог, його предстаник ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення позову відносно відповідача ОСОБА_4 Пояснили , що ОСОБА_4 за рішенням суду сплачує аліменти на користь матері дитини , з початку 2016 року припинив сплачувати алміменти оскільки син проживає у позивачів по справі. На початку 2014 року між ОСОБА_4 та колишньою дружиною ОСОБА_6 була домовленість, що дитина ОСОБА_7 буде проживати з батьком, тому відповідач забрав дитину до себе та вони жили сім"єю за адресою буд. АДРЕСА_2 та знаходився син повністю на утриманні батька ОСОБА_4 15.03.2014 року на прохання позивача ОСОБА_1 відповідач погодився відпустити сина ОСОБА_7 в гості до бабусі та дідуся на декілька днів, після цього дитину йому не повернули, колишня дружина ОСОБА_6 зателефонувала та повідомила, що ОСОБА_7 вирішив жити з нею , тому не повернеться до відповідача ОСОБА_4. З того часу інформацію про сина він отримував від куми. Вважає, що син проживає у позивачів проти його волі, однак з приводу повернення дитини у його сім"ю ні до кого не звертався, ані до органу опіки, ані до правоохоронних органів . Відносин з сином ніяких , він не спілкується з ним з 2014 року, крім аліментів, що направлялися матері дитини нічим не допомагав. Спілкуванню заважали конфліктні ситуації. На запитання представника органу опіки пояснив, що у лютому та ківтні 2016 року він був у службі опіки та піклування, зобов"язувався вирішити питання про повернення дитини йому, однак це питання досі не вирішив. Вважають, що підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав не має.

Відповідач ОСОБА_6 до суду не з"явилася, неодноразово про слухання справи повідомлялася, причини неявки не повідомляла. Надала заяву відповідно до якої не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_7.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради Виноградов Д.В. в судовому засіданні при вирішенні позову поклався на розсуд суду . Зазначив, що виконком 29 04 2016 року надав висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_7 за відсутністю достатніх підстав . Даний висновок грунтувався на письмових документах. Однак, на даний час після того як були в судовому засіданні допитані сторони, свідки, оголошені письмові матеріали справи висновок він не підтримує і покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради надали заяву про розгляд справи у їх відсутність , при вирішенні позову покладаються на розсуд суду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі по справі є бабусею та дідусем малолітнього ОСОБА_7, вони з народження піклуються про дитину та разом з онуком проживають за адресою АДРЕСА_1.

Батьками дитини є відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 12- свідоцтво про народження). Батьки майже зовсім не спілкуються з дитиною, не приймають участі в його вихаванні, розвитку, лікуванні та взагалі в житті ОСОБА_7.

Вихованням дитини займаються позивачі бабуся та дідусь дитини, згідно характеристик зі школи ОСОБА_7 навчається у 2-В класі КЗШ № 87 та характеризується, як дуже старанна та хороша дитина. Бабуся та дідусь дитини завжди піклуються про нього, приходять до школи, відвідують кінотеатри, цирк, екскурсії та музеї, дитина охайна , доглянута, добре навчається. Матір та батько дитини не відвідували школу ні разу та вихованням дитини не займаються, з педагогами контакту не підтримують. (а.с. 14, 15, 16 - характеристики).

ОСОБА_6 на ім"я начальника служби у справах дітей надала 12 04 2016 року письмові пояснення, що її син ОСОБА_7 мешкає з її батьками оскільки чоловік не знаходить з ним порозуміння. Коштів на утримання сина вона не надає, забрати до себе сина не може.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є сусідкою позивачів ОСОБА_1. З ними проживає онук ОСОБА_7. Знає, що батьки ОСОБА_7 з ним не спілкуються. Вихованням ОСОБА_7 займаються позивачі .

Допиттана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є сусідкою позивачів ОСОБА_1. З ними проживає їх онук ОСОБА_7, проживає з самого народження. До повторного одруження з ними проживала мати ОСОБА_7 ОСОБА_6 , а після одруження вона покинула сина на батьків. Батьки з дитиною не спілкуються . Вихованням ОСОБА_7 займаються бабуся та дідусь.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є сусідкою позивачів. З позивачами ОСОБА_1 проживає їх онук ОСОБА_7 та знвходиться на їх утриманні. Батьки дитини з ним не спілкуються.

Всі троє свідків на запитання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 пояснили, що які взаємовідносини між ОСОБА_7 та його батьком вони не знають.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Суд вважає встановленим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини сина ОСОБА_7, так як вони не піклуються про нього, не займаються його вихованням та духовним розвитком, не цікавляться життям та здоров'ям дитини, матеріально не забезпечують , що впливає на його фізичний стан , не дає повноцінно розвиватися, отримувати належне харчування, медичне забезпечення, духовний розвиток. ОСОБА_6 як не спілкується з дитиною, так і матеріально сина не забезпечує, чого не заперечує надавши письмове пояснення. ОСОБА_4 зовсім не спілкується з сином з 2014 року. Знаючи, що дитина мешкає з батьками матері дитини, продовжував сплачувати аліменти саме матері дитини, не поцікавившись чи отримує дитина ці кошти, іншої матеріальної допомоги дитині не надає. Вважає, що сина насильно забрали у нього та не віддають, однак з приводу повернення сина йому ні до кого не звертався , обіцянку надану органу опіки про вирішення питання про повернення сина проживати до нього не вирішив. Посилання відповідача ОСОБА_4 на причину не спілкування з сином як то не приязнені стосунки з позивачами по справі, нічим не підтверджується .

Згідно висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 04 07 2016 року виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітної дитини ОСОБА_7 , 2008 року народження.

Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 29 04 2016 року виконком вважає за не доцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітної дитини ОСОБА_7 віталійовича , 2008 року народження, у зв"язку з відсутністю достатніх підстав . Суд критично відноситься до даного висновку оскільки висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав грунтується саме на відсутності достатніх підстав для цього. Суд оцінює докази в їх совокупності, після допиту сторін, свідків та вивчення письмових матеріалів справи і вбачає підстави для позбавлення батька батьківських прав відносно сина. Крім того, в судовому засіданні представник органу опіки виконкому Довгинцівської районної у місті ради Виноградов Д.В. при вирішенні питання про позбалення батьківських прав ОСОБА_4 після допиту свідків, сторін , поклався на розсуд суду.

Враховуючи письмові докази по справі, суд вважає, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_7.

В частині вимог про стягнення аліментів суд відмовляє так як право на звернення з вимогами про стягнення аліментів на утримання дітей належить саме батькам дитини або відповідно до норм ст. 67, 69 ЦК України її опікуну чи піклувальнику. Позивачі офіційно опікунами дітей не призначалися, а тому не можуть звертатися з позовом про стягнення аліментів. Вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивачів аліментів на утримання онука, суд вважає передчасною та такою, що задоволенню не підлягає. Крім того відповідач ОСОБА_4 вже сплачує аліменти за рішенням суду на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551, 20 грн. .

Керуючись ст. ст. 164, 180 СК України, ст. ст. 10,60, 88,212, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 275 ( двісті сімдесят п»ять ) грв. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 275 ( двісті сімдесят п»ять ) грв. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко