Справа № 202/4738/16-ц
Провадження № 2/202/2395/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення аліментів, надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України та до Автономної республіки Крим без згоди батька, надання дозволу на виготовлення та оформлення проїзних документів для виїзду з України з малолітньою дитиною.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, від шлюбу сторони мають малолітню дитину, яка перебуває на її матеріальному утриманні. Відповідач участі у догляді за дитиною та її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає, позивач має можливість їздити з дитиною на відпочинок за кордон, розширяти світогляд дитини. На підставі ст.182 СК України просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_4 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи з дати ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач має батьків в АРК, яких вона також бажає відвідувати разом із дитиною. У звязку з не контролюванням АРК українською владою, на пунктах пропуску до АРК фактично існують такі ж самі правила провозу дитини, як і при вивозі дитини за кордон, тобто, за згодою батька. Однак,у добровільному порядку відповідач згоди на виїзд дитини за кордон не надає, тому вона звернулася з позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав частково - підтримав вимоги щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України та до Автономної республіки Крим без згоди батька, надання дозволу на виготовлення та оформлення проїзних документів для виїзду з України з малолітньою дитиною, інщі позовні вимоги просив залишити без розгляду.Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Ухвалою суду від 20 вересня 2016 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів, за заявою представника позивача, були залишені без розгляду.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ялтинського міського суду АРК від 16 серпня 2013року.

Від шлюбу сторони мають дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідності до копії свідоцтва про народження серії I-АП №223212, виданого 19.09.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, сторони зазначені батьками дитини.

Відповідно доданих довідки № НОМЕР_1, виданої 10 серпня 2016 року Управлінням соціального захисту населення Індустріального району м.Дніпро, ОСОБА_2 разом зі своєю донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 03 травня 2016 року взята на облік як така, що перемістилась з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1.

Відповідач проживає в АРК, АДРЕСА_2.

З позову вбачається, що відповідач участі у догляді за дитиною та її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає, позивач має можливість їздити з дитиною на відпочинок за кордон, розширяти світогляд дитини. Крім того, позивач має батьків в АРК, яких вона також бажає відвідувати разом із дитиною. У звязку з не контролюванням АРК українською владою, на пунктах пропуску до АРК фактично існують такі ж самі правила провозу дитини, як і при вивозі дитини за кордон, тобто, за згодою батькана, але у добровільному порядку відповідач згоди на виїзд дитини за кордон та до АРК не надає.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відмова відповідача у справі надати згоду на виїзд дитини за кордон, порушує права малолітньої доньки, зокрема, унеможливлює спілкування дитини з бабусею та дідусем.

Відповідно до вимог частини третьої статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями.

Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, також регламентується Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року, відповідно до п. 3 якої в'їзд на територію Автономної Республіки Крим та виїзд з неї громадянам України, які не досягли 16-ти річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року.

Згідно частини другої статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Положеннями пункту третього Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, визначено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до положень статей 3,6 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально мірі здоровий розвиток дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які визначені Конституцією України та Конвенцією України про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Разом з тим, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Оцінюючи наведені вище обставини, враховуючи те, що позивач у зв'язку із об'єктивними обставинами не має можливості отримати згоду батька ОСОБА_3 на виїзд дитини ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон, оскільки відповідач відмовляється залишити територію Автономної Республіки Крим, прибути та посвідчити у нотаріальному порядку таку згоду, а також приймаючи до уваги те, що додержання інтересів дітей, забезпечення їх гармонійного, духовного, морального розвитку, оздоровлення та спілкування з рідними дідусем та бабусею є пріоритетним, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, як обґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 154 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, та стаття 10, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на тимчасові вивози малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та до Автономної Республіки Крим, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, до досягнення ОСОБА_4 шістнадцятирічного віку.

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на виготовлення та оформлення проїзних документів для виїзду з України з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька - ОСОБА_3.

Повний текст рішення буде виготовлений до 24 вересня 2016 року.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин