Справа № 199/2373/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Ларіщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба Олена Анатоліївна, про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба Олена Анатоліївна, про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог в останній редакції посилалась на те, що 19 жовтня 2001 року між нею та ОСОБА_3 зареєстрований шлюб.

За час шлюбу подружжям були накопичені спільні грошові кошти, загальна сума яких складає - 46 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 30.05.2013 року (на день вилучення коштів з депозитних рахунків), складало 368 000,00 грн..

Вказані грошові кошти здобуті в результаті спільної праці та спільними зусиллями подружжя.

З метою належного збереження коштів та з метою отримання банківських відсотків за користування грошима, в різні проміжки часу, кошти вносилися на депозитні рахунки, які відкривалися подружжям в фінансових установах України.

В період з 31.07.2008 року по 28.11.2012 року подружжям були відкриті рахунки в наступних банківських установах:

- 31 липня 2008 року на ім'я чоловіка і відповідача по справі ОСОБА_3, подружжям був відкритий строковий банківський вклад (депозит) у ВАТ КБ «Надра» (на теперішній час ПАТ "КБ "Надра") на суму 9 000,00 доларів США, що підтверджується договором №555270 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках Пакету послуг ПП «Базовий+» № 1185776;

- 08 квітня 2010 року на ім'я ОСОБА_3 подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ "ІНДЕКС-БАНК" на суму 17 000, 00 доларів США, що підтверджується договором №/1 банківського вкладу фізичної особи «Строковий»;

- 20 травня 2010 року на ім'я ОСОБА_3 подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 1 150,00 Євро, що підтверджується договором №SAMDN6502 (Вклад «Стандарт» з щомісячної виплатою);

- 03 червня 2010 року на ім'я ОСОБА_3 подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ВАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК" на суму 13 400,00 доларів, що підтверджується договором №2/140225 банківського вкладу «Максимальний»;

- 06 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_3 подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ВАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК" на суму 15 321,00 доларів США, що підтверджується договором №2/151721 банківського вкладу «Максимальний»;

- 29 червня 2011 року на ім'я ОСОБА_3 подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ "Платинум Банк" на суму 16 035 доларів США 97 центів, що підтверджується договором №00030517 про розміщення вкладу «Класичний» (з виплатою процентів в кінці строку);

- 28 листопада 2012 року на ім'я ОСОБА_3 подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 23 000,00 доларів США, що підтверджується договором №SAMDN4913 вклад «Універсальний»;

- 28 листопада 2012 року на ім'я ОСОБА_3 подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 23 000,00 доларів США, що підтверджується договором №SAMDN4866 вклад «Універсальний».

На депозитні рахунки, відкриті в ПАТ КБ "Приватбанк", за договорами про відкриття рахунку для вкладу "Універсальний" №SAMDN4866 та №SAMDN4913, відповідачем за позовом ОСОБА_3 28.11.2012 року було внесено усього 46 000,00 доларів США, що підтверджується банківськими квитанціями про внесення коштів.

За рахунок накопичених заощаджень подружжя мало намір придбати приватний будинок та земельну ділянку для подальшого проживання їх сім'ї. З цією метою позивачка особисто займалася пошуками необхідного будинку, оскільки на той час працювала в сфері продажу нерухомості, та вирішила придбати житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, що належали на праві приватної власності ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Позивачка, діючи в інтересах подружжя, почала обговорювати з продавцями умови договору купівлі-продажу нерухомого майна та готувати від імені продавців документи, необхідні для укладання та підписання угоди, зокрема замовила виготовлення технічної документації на будинок в КП «ДМБТІ» м.Дніпропетровська, що підтверджується повідомленням №1277087 та квитанцією до прибуткового касового ордера №7570 від 01.07.2013 року. Сторони домовилися, що ціна продажу спірного будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, складатиме 49500 доларів США, що еквівалентно 398 475,00 грн..

25 грудня 2012 року між продавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та покупцем ОСОБА_1 був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого позивачка особисто сплатила в якості завдатку 4 025,00 грн., що було еквівалентно 500,00 доларам США. Підписання договору та передачу завдатку було здійснено в приміщенні Агенції нерухомості «Проспект», яке розташовано по вулиці Миронова, буд.5 в місті Дніпропетровську.

Попередній договір укладався в простій письмовій формі без наступного нотаріального посвідчення, що було зумовлено відсутністю в одного з покупців належним чином оформлених правовстановлюючих документів на ? частину земельної ділянки.

Основний договір купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки сторони домовилися укласти після належного оформлення одним з продавців - ОСОБА_4 всіх необхідних документів на частину земельної. Між подружжям була досягнута згода про те, що з боку подружжя покупцем повинна буде виступати позивачка ОСОБА_1. Для подальшого оформлення правовстановлюючих документів на ? частину земельної ділянки продавець ОСОБА_4 була змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування.

28 травня 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалене рішення, яким за ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0918 га, що розташована на території Амур-Нижньодніпровського району в АДРЕСА_1.

29 травня 2013 року позивачка разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 зняли грошові кошти з депозитних рахунків, відкритих подружжям на його ім'я в ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 25 500,00 доларів США та 25 000,00 доларів США. Загальна сума в розмірі 50 000 доларів США була передана подружжям рідному брату чоловіка ОСОБА_2 на тимчасове зберігання.

В обговорений сторонами строк основні договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки неможливо було укласти у зв'язку з допущенням описки в кадастровому номері земельної ділянки, зазначеному в резолютивній частині рішенні АНД районного суду м.Дніпропетровська від 28.05.2013 року.

Для виправлення описки в рішенні суду, продавець ОСОБА_4 через свого представника подала до АНД районного суду м. Дніпропетровська заяву про виправлення описки в рішення суду та тільки 24.09.2013 року судом була постановлена відповідна ухвала. Після того, як ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності на 1/2 частину земельної ділянки у встановленому законом порядку, всі необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу були готові та продавці призначили дату укладання договорів 04.11.2013 року.

Оскільки в цей день у позивачки ОСОБА_1 був відсутній паспорт громадянина України, а продавці відмовлялися перенести укладання зазначених договорів на іншу дату посилаючись на те, що з моменту укладання попереднього договору купівлі-продажу пройшов вже майже рік, тому чоловік позивачки ОСОБА_3, не отримавши згоду своєї дружини, доручив своєму рідному брату ОСОБА_2 виступити в якості покупця за договорами купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, оскільки гроші на той час знаходилися у нього.

Таким чином, договори купівлі-продажу нерухомого майна укладені 04 листопада 2013 року між продавцями - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та покупцем - братом чоловіка позивачки ОСОБА_2. Позивачка зазначає, що після укладення договорів купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 жодного разу в придбаному будинку не з'являвся, не проживав у ньому та не реєструвався за даною адресою.

З часу придбання вказаної нерухомості майно фактично прийняли і продовжують ним користуватися по теперішній часу позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3.

Таким чином, правові наслідки за договором купівлі-продажу нерухомого майна, зміст яких полягає у набутті новим власником прав користуватися, володіти та розпоряджатися придбаним нерухомим майном, для відповідача ОСОБА_2 не настали.

Позивачка вважає, що угода купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки, не відповідає вимогам ч.5 статті 203 ЦК України, не спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею, тому просила суд визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: будинку АДРЕСА_1, укладений 04 листопада 2013 року, між продавцями: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і покупцем ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А., зареєстровано в реєстрі за №3419, вказавши покупцем за вказаним договором ОСОБА_1; визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0918 гектара, кадастровий номер: НОМЕР_1, по АДРЕСА_1, укладений 04 листопада 2013 року, між продавцями: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А., зареєстровано в реєстрі за №3428, вказавши покупцем за вказаним договором ОСОБА_2 ОСОБА_10; скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та внести відповідні зміни до записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказавши власником ОСОБА_1; скасувати державну держану реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, та внести зміни до записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказавши власником ОСОБА_1.

Заочним рішенням суду від 02.02.2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба Олена Анатоліївна, про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності, був задоволений.

Ухвалою суду від 17.07.2015 року зазначене заочне рішення від 02.02.2015 року було скасовано та справа призначена до нового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представники позивачки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував та зазначив, що вони з дружиною ніколи не набували у власність домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1. Покупцем за договорами купівлі-продажу виступав його брат ОСОБА_2 та сплачував свої особисті кошти, у зв'язку з чим вказане нерухоме майно є його особистою власністю. Окрім цього, викладені у позовній заяві обставини щодо домовленості між сторонами та придбання вказаного майна їх сім'єю за спільні сімейні кошти, не відповідають дійсності, оскільки на час укладання оспорюваних договорів між ним та ОСОБА_1 були припинені подружні стосунки.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою проти позову заперечував, зазначив, що спірне домоволодіння та земельну ділянку він придбав за особисті кошти, а позивачка та її чоловік ніколи не давали йому кошти на зберігання або на купівлю будинку, справу просив слухати за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_13 проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення та додатково зазначив, що домоволодіння та земельну ділянку АДРЕСА_1 придбав саме ОСОБА_2 у власників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за 299 625,00 грн., які були зняті з двох рахунків у ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 25 037,5 доларів США та 24 775,82 доларів США. Кошти від подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 він ніколи не отримував, доказів цьому не надано, тому наміри позивачки визнати за собою право власності на належний ОСОБА_2 будинок та земельну ділянку є безпідставними, у зв'язку з чим просив суд у позові відмовити у повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, представник Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, та Приватний нотаріус ДМНО Якуба Олена Анатоліївна в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №990.

В період з 31.07.2008 року по 28.11.2012 року на ім'я ОСОБА_3 були відкриті рахунки в наступних банківських установах:

- 31 липня 2008 року був відкритий строковий банківський вклад (депозит) у ВАТ КБ «Надра» (на теперішній час ПАТ "КБ "Надра") на суму 9 000,00 доларів США, що підтверджується договором №555270 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках Пакету послуг ПП «Базовий+» № 1185776;

- 08 квітня 2010 року - строковий банківський депозит у ПАТ "ІНДЕКС-БАНК" на суму 17 000, 00 доларів США, що підтверджується договором №/1 банківського вкладу фізичної особи «Строковий»;

- 20 травня 2010 року - строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 1 150,00 Євро, що підтверджується договором №SAMDN6502 (Вклад «Стандарт» з щомісячної виплатою);

- 03 червня 2010 року - строковий банківський депозит у ВАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК" на суму 13 400,00 доларів, що підтверджується договором №2/140225 банківського вкладу «Максимальний»;

- 06 грудня 2010 року - строковий банківський депозит у ВАТ "ХОУМ КРЕДИТ БАНК" на суму 15 321,00 доларів США, що підтверджується договором №2/151721 банківського вкладу «Максимальний»;

- 29 червня 2011 року - строковий банківський депозит у ПАТ "Платинум Банк" на суму 16 035 доларів США 97 центів, що підтверджується договором №00030517 про розміщення вкладу «Класичний» (з виплатою процентів в кінці строку);

- 28 листопада 2012 року - строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 23 000,00 доларів США, що підтверджується договором №SAMDN4913 вклад «Універсальний»;

- 28 листопада 2012 року - строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 23 000,00 доларів США, що підтверджується договором №SAMDN4866 вклад «Універсальний».

На депозитні рахунки, відкриті в ПАТ КБ "Приватбанк", за договорами про відкриття рахунку для вкладу "Універсальний" №SAMDN4866 та №SAMDN4913, відповідачем за позовом ОСОБА_3 28.11.2012 року було внесено усього 46 000,00 доларів США, що підтверджується банківськими квитанціями про внесення коштів.

Відповідно до ст.ст.60, 61 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійно заробітку; об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

29.05.2013 року ОСОБА_3 були зняті грошові кошти з депозитних рахунків, відкритих на його ім'я в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в розмірі 25 500 доларів США та 25 000 доларів США. Доказів того, що вказана сума після отримання з банку була передана ОСОБА_2 або іншій особі на тимчасове зберігання, суду не надано.

25 грудня 2012 року позивачка ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1, який не був нотаріально посвідчений.

Рішенням суду від 28.05.2013 року за ОСОБА_4 було визнано право власності в порядку спадкування на ? частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0918 га, розташованої у АДРЕСА_1.

04.11.2013 року між продавцями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та покупцем ОСОБА_2 був кладений договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Якуба Ю.А. за реєстровим №3418. Згідно з п.6 договору, продаж будинку було здійснено за суму 149 813,00 грн., що у доларовому еквіваленті на той час складало близько 19 000,00 доларів США.

Також у цей же день 04.11.2013 року між продавцями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та покупцем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,0918 га., який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Якуба Ю.А. за реєстровим №3428. Згідно з п.6 договору, продаж будинку було здійснено за суму 149 812,00 грн., що у доларовому еквіваленті на той час складало близько 19 000,00 доларів США.

За змістом ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Належних та допустимих доказів придбання ОСОБА_2 домоволодіння та земельної ділянки АДРЕСА_1 за кошти, передані йому на зберігання подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_1, суду не надано.

Згідно з випискою по договору №SAMDN2162(Вклад «Стандарт», 3 міс.) у ПАТ КБ "ПриватБанк", 04.11.2013 року ОСОБА_2 з рахунку було знято кошти в сумі 24 775,82 доларів США (т.2, а.с.28), та згідно з випискою по договору №SAMDN2059 (Вклад «Стандарт», 3 міс.) у ПАТ КБ "ПриватБанк", 04.11.2013 року ОСОБА_2 з рахунку було знято кошти в сумі 25 037,50 доларів США (т.2. а.с.29).

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з вимогами ст.215 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ст.207 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд звертає увагу на те, що ст.203 ЦК України насамперед встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а конкретні підстави для визнання договорів недійсними визначені ст.ст. 215, 218-235 ЦК України, і такі підстави повинні мати місце саме на час укладення такого договору.

Судом встановлено, що на час укладання спірних договорів купівлі-продажу сторонами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з одного боку, та ОСОБА_2 з іншого, були дотримані усі умови для його посвідчення, при вчиненні нотаріальних дій нотаріусом були вчинені всі дії, що передбачені чинним законодавством при вчиненні подібного виду послуг.

Згідно з п.26 роз'яснень Верховного Суду України від 04.08.2001 року, щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ, в тому числі зобов'язань, що виникають з угод, якщо при розгляді позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з тих підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд, встановивши факт, що придбане майно, було отримано за кошти саме цієї особи і для неї, та за наявності відсутності інших підстав для визнання даної угоди недійсною, визнає, відповідно до ст.235 Цивільного кодексу України - недійсним лише в частині, що стосується покупця, зазначивши покупцем майна за даним договором особу, за рахунок коштів якої і дія якої фактично укладалась спірна угода.

Надаючи оцінку усім зібраним по справі доказам, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні позивачка не довела суду факту придбання ОСОБА_2 домоволодіння та земельної ділянки АДРЕСА_1 за кошти, передані йому на зберігання подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_1, у зв'язку з чим підстав для задоволення позову суд не вбачає.

З огляду на те, що позивачці у позовних вимогах було відмовлено, тому судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 61, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 235, 655, 657 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Приватний нотаріус ДМНО Якуба Олена Анатоліївна про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: