Дата документу 11.08.2016
Справа № 334/2135/16-ц
Провадження № 2/334/293/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Младенові О.П., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,-

у с т а н о в и в:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач має намір визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 01.10.2015 року та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, з тих підстав, що на думку позивача на час складання заповіту ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними в силу свого фізичного стану.

До початку розгляду справи по суті адвокат відповідача заявила клопотання та про направлення справи за підсудністю до іншого суду, а саме до Запорізького районного суду Запорізької області, т.я. на її думку при відкритті провадження у даній справі судом порушено правила підсудності, зокрема, відповідно до ст.114 ЦПК України спори щодо нерухомого майна розглядаються виключно судами за місцем знаходження цього майна.

Відповідач ОСОБА_3 підтримав клопотання свого адвоката.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечує, вважає, його необґрунтованим, т.я. предметом даного спору є не визнання права на нерухоме майно, а виказання недійсним заповіту, і позов у такій категорії справ подається за загальним правилом за місцем реєстрації відповідача, тому просить відмовити у його задоволенні.

Зясувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Главою 1 розділу 3 ЦПК України визначено правила підсудності справ, що підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Ст. 109 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Ст. 114 ЦПК України визначено виключну підсудність і позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У п. 34, 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що п итання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VII-1 - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного спору є дійсність заповіту складеного ОСОБА_6 01.10.2015 року і посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 посвідчено за р. № 5645, а не право власності на нерухоме майно, яке може бути успадковано після смерті ОСОБА_6

Таким чином, судом провадження у даній справі відкрито відповідно до правил підсудності, визначених ст. 109 ЦПК України, тобто за місце реєстрації відповідача.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що клопотання не грунтується на законі і задоволенню не підлягає, оскільки відсутні підстави передавати справу на розгляд до іншого суду, а саме до Запорізького районного суду Запорізької області.

Керуючись ст.109.114 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

В і д м о в и т и у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд до іншого суду у звязку з порушенням правил підсудності.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: Дубина Л. А.