Ухвала

іменем україни

11 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., ЛеванчукаА.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення сплачених за договором коштів, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 1 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 січня 2016 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон») було укладено договір фінансового лізингу № 003548, відповідно до якого товариство зобов'язалось придбати у свою власність та передати йому у користування трактор ДТЗ 354.5, а він зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами договору. Того ж дня на виконання умов договору ним було внесено оплату за товари/послуги у сумі 20 000 грн.

Позивач вважав, що умови договору фінансового лізингу є несправедливими, не відповідають вимогам діючого законодавства та порушують його права як споживача. 21 та 26 січня 2016 року він звертався до відповідача з заявами про розірвання договору та повернення коштів у сумі 20 000 грн, однак станом на 2 лютого 2016 року кошти повернуті не були.

У зв'язку з цим позивач ОСОБА_4 просив визнати договір фінансового лізингу від 13 січня 2016 року № 003548 недійсним, а також стягнути з відповідача на свою користь сплачені ним кошти у сумі 20 000 грн.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 1 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року, позов задоволено. Визнано договір фінансового лізингу від 13 січня 2016 року № 003548 з додатками, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» недійсним. Стягнуто з відповідача на користь позивача 20 000 грн. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 13 січня 2016 року №003548 з додатками та стягнення з відповідача на його користь 20 000 грн.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» відхилити, рішення Любомльського районного суду Волинської області від 1 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук
О.В. Ступак

Колегія суддів: