Справа № 639/4820/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.,

при секретарі Слюсаревій О.В.

за участю позивача- Оганян Х.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_2 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» (далі ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка») про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в сумі, з урахуванням уточнень, 59743 грн. 11 коп., компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати у розмірі 9497 грн. 31 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що перебувала в трудових відносинах с підприємством з 01.04.1971 р. по 29.08.2011 р. На час звільнення за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України, через невиконання роботодавцем умов колективного та трудового договору, відповідач не виплатив заробітну плату. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.07.2012 р., яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.09.2012 р., з відповідача стягнута заборгованість по заробітній плату-10576 грн. 07 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні-4055 грн. 51 коп. Виконавчий лист предявлено до виконання, але до теперішнього часу рішення суду не виконано. Позивач вказує, що час затримки виплати заробітної плати складає з 29.08.2011 р. по 13.06.2016 р. 1750 днів, з якого з період серпня 2011 р. по 25.07.2012 р.( 67 робочих днів) враховані при постановленні судових рішень. Кількість робочих днів затримки становить 987 робочих днів, враховуючи листи Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу »за кожен рік. Крім того, величина індексу інфляції у 2011-2016 роках становить 189,8%, тому, на думку позивача, з відповідача підлягає стягненню сума компенсації-9497 грн. 31 коп. від суми невиплаченої заробітної плати-10576 грн. 07 коп. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримали , просила їх задовольнити та за час , повязаний з простоєм підприємства нараховувати середній заробіток у розмірі не менше 2/3 свого посадового окладу.

Представник відповідача ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» - позовні вимоги визнав частково, стверджуючи, що згідно з графіком роботи підприємства, за період з 26.07.2012 р. по теперішній час було 258 робочих дня, з серпня 2015 р. завод не працює, тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 15616 грн. 74 коп. Компенсація за час затримки заробітної плати нараховується при здійсненні виплати заборгованості.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Позивачка ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з ДП «ХПЗ ім.Т.Г.Шевченка» та звільнена 29.08.2011 р. за власним бажанням. Повного розрахунку з ОСОБА_2 в день звільнення підприємство не здійснило.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до довідки підприємства середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_2 на момент її звільнення ( 29.08.2011 р.) становить 60 грн. 53 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.07.2012 р. , яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.09.2012 р. з ДП «ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка» на користь ОСОБА_3 стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 10576 грн. 07 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з серпня 2011 р. по 24.07.2012 р. -4055 грн. 51 коп. Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист про стягнення з ДП «ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка» на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі в загальній сумі 14631 грн. 58 коп.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 29.01.2014 р. (у справі 6-144ц13) непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з вимогами ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При визначенні кількості днів, які повинні бути оплачені ОСОБА_3 на підставі ст.117 КЗпП України суд виходить з графіку роботи підприємства , який був проваджений ще на час роботи ОСОБА_3, на підставі якого у липні 2012 р. ( після стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку до 24.07.2012 р.) було 2 робочих дня, з серпня по грудень 2012 р.-43 робочих дня, у 2013 р.-81 робочий день, у 2014 р. і 2015 р.р. -96 та 36 робочих днів відповідно, з серпня 2015 р. по наступний час підприємство не працює ( простой- за довідкою).

Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні складає 15 616 грн. 74 коп. ( 60,53 х 258 робочих днів ) і встановлена без утримання податку і інших обовязкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обовязком роботодавця та працівника.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача компенсації за час затримки заробітної плати, суд відмовив у задоволенні, на підставі вимог ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», якою встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Таким чином , законом передбачена виплата компенсації одночасно з виплатою заборгованості по заробітній платні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Відповідно до ч. 3 ст.84 КЗпП України у разі простою підприємства (установи, організації) з незалежних від працівників причин власник або уповноважений ним орган (роботодавець) може у визначеному колективним договором порядку надавати відпустки без збереження або з частковим збереженням заробітної плати. За цих умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви і термін перебування в ній не входить до часу оплачуваного простою, якщо це передбачено колективним договором.

Як зазначила представник відповідача заробітна плата за вказаний період часу простою не нараховувалась , підприємство не працює і призупинило роботу.

За приписами ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_2, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 15616 ( п'ятнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн. 74 коп. ( без утримання податку і інших обовязкових платежів).

У іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

CУДДЯ -