справа № 208/6901/15-ц
№ провадження 2/208/977/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Заводське відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Заводської районної адміністрації м. Дніпродзержинська «Про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення»,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просить суд усунути їй перешкоди в користуванні належним їй на праві власності майном - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її вселення до вказаного будинку. Водночас, просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені позивачем судові витрати, а саме: 487,20 грн. - судовий збір; 3550,00 грн. - витрати на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, їй, на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Будучи власником вказаного будинку на підставі договору дарування, вона позбавлена можливості користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки відповідач, який є зареєстрованим та проживає у вказаному будинку, застосовуючи до неї фізичну силу, перешкоджає їй у доступі до вказаного будинку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, та, суду пояснила, що, після розірвання шлюбу відповідач мешкає у спірному будинку, який належить їй на праві приватної власності. Замки у вищевказаному будинку відповідач не змінював, але, при цьому, при її намаганні потрапити до вказаного будинку, відповідач кожен раз перешкоджає їй у доступі до будинку, що змушує її звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позов свого довірителя, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, та, суду зазначив, що, жодного разу не перешкоджав позивачу у доступі до будинку. При цьому, саме позивач завжди вчиняє сварки та скандали, які призводять до конфліктних ситуацій між сторонами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, посилаючись на те, що, замки у вищевказаному будинку відповідач не змінював, і, жодного разу не перешкоджав позивачці у доступі до будинку.

В судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, на підставі договору дарування житлового будинку, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно витягу з протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини при адміністрації Заводського району м. Дніпродзержинська (а.с.100), 20.01.2016р. вищевказана комісія встановила, що, після розірвання шлюбу, дитина сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_5 залишилась проживати разом із батьком, у спірному будинку за адресою АДРЕСА_1. Мати - позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Водночас, вищевказана комісія встановила, що, між батьками дитини внаслідок розірвання шлюбу та поділу майна подружжя виникли взаємні майнові претензії, у зв'язку з чим стосунки між сторонами дуже напружені.

Згідно висновку судово-медичного експерта (а.с.99), останній, здійснивши 26.01.2015р. обстеження позивача ОСОБА_1, виявив пошкодження у позивача у вигляді синців та ссадин, які, зі слів позивача, їй завдав її колишній чоловік - відповідач ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів та прокуратури із заявами щодо перешкоджання відповідачем у користуванні нею вищевказаним нерухомими майном.

Згідно Акту, складеного 04.11.2015р. сусідами позивача (а.с.48), 03.11.2015р. відповідач перешкоджав позивачу у доступі до будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З вищенаведеного суд вбачає, що, являючись власником вищевказаного житлового будинку, позивач, на підставі ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України має право безперешкодно користуватись вказаним нерухомим майном за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

При цьому, згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що, з наданих суду письмових доказів можливо встановити що, дійсно мають місце обставини, якими позивач обґрунтовує заявлений позов.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що, позивач має право на захист свого порушеного права у судовому порядку шляхом вселення позивача до вищевказаного будинку.

При цьому, задовольняючи позов, суд, керуючись ст.ст.84, 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтвердженні судові витрати, а саме: 487,20 грн. - судовий збір; 3550,00 грн. - витрати на правову допомогу (а.с.107-115).

На підставі викладеного, керуючись ст. 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.316-321 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, права володіння та користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2:

- 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. - судовий збір;

- 3550 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп. - витрати на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.