Справа № 464/4394/15-ц
пр.№ 2/464/517/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13.10.2016 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І.П.

при секретарі Гевко О.В.-В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, про скасування арешту з майна,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з даним позовом про скасування арешту з майна та розшуку. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що відповідно до укладеного договору №LVH9АК00010578 від 26.06.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7383,22 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі15.20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2016 року. В забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 26.06.2007 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав у заставу автомобіль ВАЗ-210700-20, 2006 року випуску, № кузова/шасі ХТА0089, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 17.03.2009 року державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа накладено арешт на вищевказаний автомобіль. В подальшому арешт на автомобіль накладено державним виконавцем 15.09.2009 року та 15.12.2010 року. Накладення арешту на майно яке перебуває в заставі порушує права банку на задоволення вимог позивача за рахунок предмету застави. З тих же підстав просив також зняти заставлене майно з розшуку.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.

Третя особа, Сихівський відділ державної виконавчої служби ЛМУЮ, скерував заяву про розгляд справи у відсутності його представника.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2007 року ОСОБА_1 за договором з ПАТ КБ «Приватбанк» №LVH9АК00010578 отримав кредит у розмірі 7383,22 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі15.20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2016 року. В забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 26.06.2007 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав у заставу автомобіль ВАЗ-210700-20, 2006 року випуску, № кузова/шасі ХТА0089, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

17.03.2009 року державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа накладено арешт на вищевказаний автомобіль. В подальшому арешт на автомобіль накладено державним виконавцем 15.09.2009 року та 15.12.2010 року, про що свідчать картка арешту транспортного засобу (а.с.15,16).

Згідно п. 1 Договору застави, предметом цього договору є надання заставодавцему заставу майно, опис якого зазначений у п.34.4 цього договору, в забезпечення виконання зобовязань заставодавця перед заставодержателем, внаслідок чого заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобовязань, забезпечених заставою одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.У п.15.7 договору застави, заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави у випадках, якщо в момент настання термінів виконання будь-яких зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У разі звернення стягнення на предмет застави згідно п.15.7 договору застави, заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення вимог по кредитному договору, п.15.9 договору застави. Відповідно до п.23 договору застави, звернення стягнення на предмет застави, здійснюється відповідно до чинного законодавства. Якщо заставодержатель у випадку порушення заставодавцем умов кредитного договору набуває права звернення стягнення на предмет застави він може використати таке право у передбачених випадках та у спосіб визначений п.24 цього договору.

Актом від 15.11.2012 року транспортний засіб, який належить відповідачу, що допустив порушення кредиту за кредитним договором № від 26.06.2007 року, який перебуває в заставі було передано представнику банку на виконання умов договору застави.

Отже, з урахуванням викладеного та зважаючи на положення Договору застави право ПАТ КБ «Приватбанк» перейшло право вимоги на заставлене майно.

Однак на предмет застави, рухоме майно транспортний засіб, яке належить відповідачу, 17.03.2009 року, 15.09.2009 року, 15.12.2010 року накладено арешт державним виконавцем Сихівської ВДВС ЛМУЮ., що позбавляє стягувача за договором кредиту реалізувати своє право на задоволення вимог щодо звернення стягнення на предмет застави.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

В силу ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про заставу, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до положень ст.ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, що здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, у зв'язку із накладенням на предмет застави вказаних вище арештів Сихівським ВДВС ЛМУЮ, позивач позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за кредитним договором та договором застави та не має можливості звернути стягнення на предмет застави, у зв'язку з чим грубо порушені його права, як заставодержателя.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна боржника може бути знято за рішенням суду.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження " передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Враховуючи, наведене, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача щодо звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими, а позовна вимога такою, що підлягає задоволенню.

В частині вимог щодо зняття з рошуку заставлене майно ВАЗ-210700-20, 2006 року випуску, № кузова/шасі ХТА0089, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, слід відмовити оскільки позивачем не надано доказів того, що зазначене майно знаходиться в розшуку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 208, 209, 212, 214, 215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування арешту з майна та розшуку - задовольнити.

Звільнити майно, автомобіль ВАЗ-210700-20, 2006 року випуску, № кузова/шасі ХТА0089, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 з під арешту, накладеного 17 березня 2009 року постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, 15 вересня 2009 року постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, 15 грудня 2010 року постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Рудаков І. П.