Справа № 203/4951/12 Провадження № 22-ц/772/1778/2016Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.,

суддів: Іващука В.А., Шемети Т.М.,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 квітня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що він є боржником по виконавчому провадженні № 42718699 з виконання виконавчого листва № 203/4951/12 від 07.11.2012 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За місцем роботи ОСОБА_3 бухгалтерією підприємства «Газомер» щомісячно проводиться нарахування та утримання аліментів згідно цього виконавчого листа, в зв'язку з чим заборгованості зі сплати аліментів він не має. Проте, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції - Маловою М.В. на адресу ОСОБА_3 було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому провадженню, який отримано ним 23.02.2015 року. Згідно отриманого розрахунку, за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року ОСОБА_3 було нараховано заборгованість в загальній сумі 27059,56 грн., а саме: за 1-й квартал 2013 року нараховано 51935,00 грн., податок - 2596,75 грн., виплачено - 49338,25 грн., 1/4 частина стягнення до сплати - 12334,56 грн. як заборгованість; за 3-й квартал 2013 року нараховано 62000,00 грн., податок - 3100,00 грн., виплачено - 58900,00 грн., 1/4 частина стягнення до сплати - 14725,00 грн. як заборгованість.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08 квітня 2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Визнано дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Малової Міли Володимирівни по обчисленню розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №42718699 за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року - неправомірними.

Скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 42718699 за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила дану ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; змінити ухвалу; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 42718699 з виконання виконавчого листа № 203/4951/12 від 07.11.2012 року, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення суду від 15.10.2012 року по справі № 203/4951/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, за яким з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, приватного підприємця, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 06 вересня 2012 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 має постійне місце роботи і підприємство щомісячно здійснює відрахування аліментів за виконавчим листом № 203/4951/12.

Державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Маловою М.В. на адресу ОСОБА_3 було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому провадженню, який отримано ним 23.02.2015 року.

Згідно вказаного розрахунку за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року, ОСОБА_3 було нараховано заборгованість по аліментах в загальній сумі 27059,56 грн., а саме:

- за 1-й квартал 2013 року: нараховано 51935,00 грн., податок - 2596,75 грн., виплачено - 49338,25 грн., до сплати (1/4 частина стягнення по виконавчому листу) - 12334,56 грн. як заборгованість;

- за 3-й квартал 2013 року: нараховано 62000,00 грн., податок - 3100,00 грн., виплачено - 58900,00 грн., до сплати (1/4 частина стягнення по виконавчому листу) - 14725,00 грн. як заборгованість.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що кошти, отримані скаржником від продажу двох автомобілів не являються видом доходу, який враховується при визначенні розміру аліментів на дітей.

Такий висновок суду є правильним та відповідає встановленим у справі обставинам і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч.7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі, якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Згідно з ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Частиною 1 статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має постійне місце роботи і підприємство щомісячно здійснює відрахування аліментів за виконавчим листом № 203/4951/12.

Згідно з ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем зроблено нарахування заборгованості по аліментах на утримання дитини ОСОБА_3 з доходів, які він отримав в І кварталі 2013 року від продажу першого автомобіля - «Mercedes» і в ІІІ кварталі 2013 року від продажу другого автомобіля «NISSAN», які були продані через організації - податкових агентів. За автомобіль «NISSAN» ОСОБА_3 продовжує виплачувати кредит, що підтверджуються відповіддю Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції від 02.03.2016 року наданої на запит суду (а.с. 90, т.2)

Постановою КМ України №146 від 26.02.1993р. «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» встановлено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, утримання аліментів з працівника провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом і дохід від продажу майна не входить до вказаного переліку доходів, з якого слід сплачувати аліменти, та вказаним переліком не передбачено нарахування та стягнення аліментів від продажу особою, що зобов'язана сплачувати аліменти, належного йому майна, у тому числі автомобіля.

Таким чином колегія суддів вважає, що державним виконавцем безпідставно була нарахована заборгованість у розмірі 27 059,56 грн. частини від продажу автомобілів, у зв'язку з чим вказаний розрахунок не може свідчити про наявність у ОСОБА_3 заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують вірний висновок суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 квітня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.П. Рибчинський

Судді: В.А. Іващук

Т.М. Шемета