Справа № 132/3939/14-ц Провадження № 22-ц/772/1301/2016Головуючий в суді першої інстанції Каращук О. Г.
Категорія 27 Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Сало Т.Б., Марчук В.С.,

за участю секретаря Агеєвої Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року,

встановила:

У грудні 2014 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначає, що згідно кредитного договору № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 40 396 доларів США.

Проте, в порушення взятих на себе зобов'язань по зазначеному кредитному договору відповідачем ОСОБА_2 зобов'язання не виконується, внаслідок чого не сплачуються кредит та відсотки. Станом на 04.09.2014 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 по кредитному договору № СNL-В00/182/2007 від 02.10.2007 року перед позивачем становить 42 873,36 долари США, що станом на 04.09.2014 р. відповідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 537247,40 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 37 360,86 доларів США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 5 512,40 доларів США, а також нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 1 960 952,97 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № CNL-В00/182/2007 від 02.10.2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договори іпотеки :

- №PCNL- В00/182/2007 від 02.10.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3 передала банку в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 104,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- № PCNL- В00/182/2007/1 відповідно до якого ОСОБА_3 передала банку в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме - земельну ділянку, площею 0,1000га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1.

Також, згідно кредитного договору № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 18 000 доларів США.

Зобов'язання по даному кредитному договору відповідачем також не виконуються, внаслідок чого порушується порядок та строки сплати кредиту та відсотків.

Станом на 04.09.2014 року заборгованість ОСОБА_2 по зазначеному вище кредитному договору перед позивачем становить 23 179,34 доларів США, з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 18 789,06 доларів США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 4 390,28 доларів США, а також нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 1 060 182, 74 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-B00/148/2008 від-27.08.2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № PML-В00/148/2008 від 27.08.2008 року відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 передала банку в іпотеку, належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 104,1 кв.м., що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1;

- земельну ділянку, площею 0,1000га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1.

Вимоги про добровільне погашення заборгованості за зазначеними кредитними договорами позивачем були направлені відповідачам у справі, однак у зазначений строк дані вимоги виконані ними не були.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року в розмірі 42 873,36 доларів США, що станом на 23.12.2015 р. відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 943 732,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року в розмірі 23 179,34 доларів США, що станом на 23.12.2015 р. відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 510225, 81 грн.

В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами № CNL- В00/182/2007 від 02.10.2007 року та № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: - житловий будинок з господарським будівлями, загальною площею 104,1 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,1000 га кадастровий номер НОМЕР_1, які розташовані за адресою:, АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки, направити на погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури, передбаченої статті 39,41 Закону України «Про іпотеку», а саме - шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної» діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході виконавчого провадження.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг - Україна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а також в частині стягнення різниці коштів за кредитними договорами скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість за кредитними договорами виходячи з офіційного курсу валют станом на 04.09.2014 року. Посилаються на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Також звертається увага на те, що судом не враховано дію ЗУ№ 1304-VІІ від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В іншій частині рішення суду першої інстанції ними не оскаржується.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржник - відповідач у справі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Скаржник - відповідач у справі ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з'явилася, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у її відсутність.

Представник позивача у справі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Бойко Л.В. апеляційну скаргу не визнала та заперечила проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просила рішення залишити без змін.

Судом апеляційної інстанції надавався сторонам у справі час для укладення між ними мирової угоди, однак сторони до мирової угоди не дійшли.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду до зміни, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції встановив та виходив з того, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10 грудня 2010 року та Договору відступлення прав вимоги № б/н від 10 грудня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2, а також за Кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2

В порушення умов укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» кредитного договору № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року, згідно якого відповідачу ОСОБА_2 надано кредит в сумі 40 396 доларів США, відповідач не виконує взяті на себе за даним договором зобов'язання, а тому станом на 04.09.2014 року заборгованість відповідача по даному договору перед позивачем становить 42 873,36 долари США, а також нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 1 960 952,97 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором № CNL-В00/182/2007 від 02.10.2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договори іпотеки :

- №PCNL- В00/182/2007 від 02.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. 02.10.2007 р., відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 передала Банку в іпотеку, належне їй на праві власності (на підставі договору дарування від 10.03.2006р.) нерухоме майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 104,1 кв.м., що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1;

- № PCNL- В00/182/2007/1 від 27.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. 27.08.2008р., відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 передала Банку в іпотеку, належне їй на праві власності (на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 28.07.2008р. виданого відділом земельних ресурсів у Калинівському районі Вінницької області) нерухоме майно, а саме - земельну ділянку, площею 0,1000га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1.

Також в порушення умов укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» кредитного договору № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року, згідно якого відповідачу ОСОБА_2 надано кредит в сумі 18 000 доларів США, відповідач не виконує взяті на себе за даним договором зобов'язання, а тому станом на 04.09.2014 року заборгованість відповідача по даному договору перед позивачем становить 23179,34 доларів США, а також нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 1 060 182, 74 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки:

- № PML-В00/148/2008 від 27.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. 27.08.2008 р., відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 передала банку в іпотеку, належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 104,1 кв.м., що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1 (підстава - договір дарування від 10.03.2006 р.)

- земельну ділянку, площею 0,1000га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1 (підстава - Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 28.07.2008р. виданий відділом земельних ресурсів у Калинівському районі Вінницької області).

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за укладеними між ним та банком кредитними договорами, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача нарахованої заборгованості станом на 23.12.2015 року.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нараховані позивачем суми пені не відповідають принципу співмірності з огляду на розмір основного боргу. Судом взято до уваги пояснення представника відповідача ОСОБА_2 про те, що курс долара на момент звернення позивача до суду з позовом значно виріс порівняно з часом укладення відповідачем ОСОБА_2 кредитних договорів, а матеріальне становище відповідача на даний час погіршилось.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність застосувати позовну давність до позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 1 960 952,97 грн. суми пені за кредитним договором № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року та 1 060 182,74 грн. суми пені за кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року та відмовити в їх задоволенні.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції через неповно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Встановлено, що згідно кредитного договору № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», відповідачу ОСОБА_2 надано кредит в сумі 40 396 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою отримання кредиту, остаточною датою повернення якого встановлено 02.10.2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № CNL-В00/182/2007 від 02.10.2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договори іпотеки :

- №PCNL- В00/182/2007 від 02.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. 02.10.2007 р., відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 передала Банку в іпотеку, належне їй на праві власності (на підставі договору дарування від 10.03.2006р.) нерухоме майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 104,1 кв.м., що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1;

- № PCNL- В00/182/2007/1 від 27.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. 27.08.2008 р., відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 передала Банку в іпотеку, належне їй на праві власності (на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 28.07.2008 р. виданого відділом земельних ресурсів у Калинівському районі Вінницької області) нерухоме майно, а саме - земельну ділянку, площею 0,1000га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язався своєчасно у повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти, однак своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем по кредитному договору № СNL-В00/182/2007 від 02.10.2007 року, яка станом на 04.09.2014 року становить 42 873,36 долари США.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10 грудня 2010 року та Договору відступлення прав вимоги № б/н від 10 грудня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2

Також встановлено згідно кредитного договору № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року укладеного від ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», відповідачу ОСОБА_2 надано кредит в сумі 18 000 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою на отримання кредиту, остаточною датою повернення якого встановлено 15.08.2023 р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № PML-В00/148/2008 від 27.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. 27.08.2008 р., відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 передала банку в іпотеку, належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 104,1 кв.м., що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1 (підстава - договір дарування від 10.03.2006 р.)

- земельну ділянку, площею 0,1000га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:, АДРЕСА_1 (підстава - Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 28.07.2008р. виданий відділом земельних ресурсів у Калинівському районі Вінницької області).

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язався своєчасно у повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти, однак своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем і по даному кредитному договору № ML-В00/148/2008 від 27.08.2008 року, яка станом на 04.09.2014 року становить 23 179,34 доларів США.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/№ від 10 грудня 2010 року та договору відступлення прав вимоги № б/н від 10 грудня 2010 року, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як вбачається зі змісту пунктів 1.11.1 частин № 2 укладених між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 кредитного договору № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року та кредитного договору № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати процентів у валюті, що відповідає валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цими договорами.

В порушення п.п. 1.1., 1.4., 1.5.1., 1.5.1.1, 1.6. зазначених вище кредитних договорів відповідач ОСОБА_2 своєчасно не сплачує кредити та проценти за його користуванням, чим не виконує взяті на себе перед банком зобов'язання.

За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п.4.1.1. частини № 2 укладених кредитних договорів.

Відповідно до вимог ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що просрочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Також як вбачається зі змісту п. 1.1. укладених між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_3, договорів іпотеки № PCNL- В00/182/2007 (майнова порука) від 02.10.2007 року та № PCNL- В00/182/2007/1 (майнова порука) від 27.08.2008, а також № PML-В00/148/2008 (майнова порука) від 27.08.2008 року, дані договори забезпечують вимоги іпотекодержателя, що випливають з укладених 02.10.2007 року та 27.08.2008 року кредитних договорів між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють становити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2, п. 6 укладених договорів іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання кредитного договору, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно вимог ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Встановлено та підтверджується належними доказами у справі, що вимоги позивача про погашення заборгованості за зазначеними кредитними договорами позивачем були направлені відповідачам у справі, однак у зазначений строк дані вимоги виконані ними не були.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення банку кредиту в обумовлені кредитними договорами строки та своєчасного здійснення плати за користування кредитними коштами, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за укладеними кредитними договорами не суперечать умовам договорів, які визначені сторонами і погоджені ними.

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж, передбачено ч.1 ст.1082 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обов'язку відповідача погасити заборгованість за кредитними договорами.

Разом з тим, у абзацах 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року в розмірі 42873,36 доларів США, що станом на 23.12.2015 р. відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 943 732,43 грн. та заборгованості за кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року в розмірі 23 179,34 доларів США, що станом на 23.12.2015 р. відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 510225, 81 грн., суд першої інстанції допустився помилки, виходячи із офіційного курсу валют станом на 23.12.2015 року.

Так, як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с.2-6) з даним позовом до суду позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся у грудні 2014 року та просив суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору № СNL-В00/182/2007 від 02.10.2007 року, яка становить 42 873,36 долари США, що станом на 04.09.2014 р. відповідно офіційного курсу НБУ (1 дол. США = 12,531031 гривень) еквівалентно 537247,40 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 37 360,86 доларів США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 5 512,40 доларів США.

Також позивач просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору № ML-В00/148/2008 від 27.08.2008 року, яка становить 23179,34 доларів США, що станом на 04.09.2014 р. відповідно офіційного курсу НБУ (1 дол. США = 12,531031 гривень) еквівалентно 290461,02 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 18789,06 доларів США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 4390,28 доларів США.

Дана справа перебувала в проваджені суду першої інстанції досить тривалий період з грудня 2014 року і до часу ухвалення ним 26.01.2016 року судового рішення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було задоволено клопотання представника відповідача про витребування у позивача доказів, у тому числі і розгорнутого розрахунку заборгованості.

На вимогу ухвали суду від 22.06.2015 року позивачем надано суду до матеріалів справи додаткові докази у справі з розгорнутим розрахунком заборгованості за укладеними між сторонами у справі кредитними договорами станом на 23.07.2015 року. А тому як вбачається з даного розрахунку заборгованості судом першої інстанції було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами саме виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 23.07.2015 року (1 дол. США = 22,012094 гривень). Проте судом помилково у рішенні зазначена інша дата - 23.12.2015 р.

В ході розгляду справи в апеляційному порядку відповідач ОСОБА_2 та його представник погодилася з рішенням суду першої інстанції, як і з розрахунками заборгованості, яка утворилася у ОСОБА_2 перед позивачем станом на 04.09.2015 року. Останній не заперечує проти виконання взятих на себе зобов'язань за умовами кредитних договорів, але лише з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США станом на 04.09.2015 року (1 дол. США = 12,531031 гривень).

Разом з тим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості виходячи з офіційного курсу НБУ станом на день надання позивачем розгорнутого розрахунку заборгованості за кредитним договорами.

Так, з часу звернення позивача до суду з даним позовом у грудні 2014 року та розгляду даної справи курс іноземної валюти долара США по відношенню до гривні постійно змінювалась. В ході розгляду справи позивач, надавши суду новий розгорнутий розрахунок заборгованості за укладеними між сторонами кредитними договорами, позовні вимоги не збільшував, оскільки заборгованість за даним договорами в валюті кредиту не змінювалась, а лише було здійснено перерахунок у відповідності до курсу НБУ станом на 23.07.2015 року.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо стягнення заборгованості за кредитним договорами, дійшов помилкового висновку про стягнення на користь останнього заборгованості станом на 23.07.2015 р., вказавши у своєму рішенні дату станом на 23.12.2015 року.

Таким чином суд першої інстанції у судовому рішенні повинен був навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську валюту за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, тобто станом на 26.01.2016 року (1 дол. США = 24,8298 гривень).

У даному випадку визначений у резолютивній частині рішення гривневий еквівалент доларів США не змінює суті рішення в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами, а відображає лише величину заборгованості з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США.

А тому колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року в розмірі 42 873,36 долари США, що станом на 26.01.2016 року відповідно до офіційного курсу НБУ (1 дол. США = 24,8298 гривень) еквівалентно 1 064 537,73 гривень, а також заборгованість за Кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року в розмірі 23 179,34 доларів США, що станом на 26.01.2016 року відповідно до офіційного курсу НБУ (1 дол. США = 24,8298 гривень) еквівалентно 575 538,37 гривень.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого пунктом 3 цього Закону.

Колегія суддів враховуючи те, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачають підстав для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів, тому вважає, що зазначене рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на час дії Закону України № 1304-VІІ від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Зазначене повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеним у його постановах від 30.09.2015 року за результатами розгляду справ № 6-1494цс15 та № 6-1825цс15, які який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судове рішення першої інстанції суду не в повній мірі відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому залишатися в законній силі не може та підлягає зміні на підставі п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № CNL-B00/182/2007 від 02.10.2007 року в розмірі 42 873,36 (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят три) долари США, 36 центів) долари США, що станом на 26.01.2016 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 1 064 537,73 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № ML-B00/148/2008 від 27.08.2008 року в розмірі 23 179,34 (двадцять три тисячі сто сімдесят дев'ять доларів США, 34 центи) доларів США, що станом на 26.01.2016 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 575 538,37 гривень.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на час дії Закону України № 1304-VІІ від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ Т.Б. Сало

/підпис/ В.С. Марчук

Згідно з оригіналом: