У Х В А Л А

4 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання спільної часткової власності та визнання права власності на Ѕ частину будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 у порядку спадкування право власності на садовий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 100,6 кв. м.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2015 року й ухвалення нового судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2012 року, 6 листопада 2013 року, 29 січня, 23 квітня, 14 травня (справи № 6-4697св14 та № 6-15011св14), 9 липня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні первісного та зустрічного позовів, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з наступного: оскільки спірний будинок не введено в експлуатацію та не зареєстровано право власності за спадкодавцем, то особи мають право на матеріали, обладнання тощо, а таких вимог ними не було заявлено. Крім цього, відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2012 року, що надана заявником як приклад, у первісному позові про визнання недійсним заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено, справу в частині зустрічного позову про визнання права власності за особами частин спірного будинку передано на новий розгляд.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2013 року, 29 січня, 23 квітня, 14 травня (справа № 6-15011св14) (у частині визнання права власності в порядку спадкування на частину самочинно збудованого будинку) 2014 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм саме матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року (справа № 6-4697св14), що надана заявником як приклад, рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, у позові про визнання права власності у порядку спадкування відмовлено, оскільки, якщо відсутні документи про відведення земельної ділянки під забудову, то таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що право власності спадкодавця на спірну квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, а відповідно до технічного паспорту спірний гараж побудований у 1986 році, відмітки, що останній є самочинним будівництвом, відсутні.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання спільної часткової власності та визнання права власності на Ѕ частину будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Н.П. Лященко