АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/1843/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/207/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 5 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: позивача ОСОБА_2;

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна сумісною власністю та відшкодування збитків на його виготовлення у розмірі 1/2 частини його вартості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна сумісною власністю та відшкодування збитків на його виготовлення у розмірі 1/2 частини його вартості, в якому після неодноразового уточнення просив стягнути з відповідача на свою користь ? частину затрачених ним грошей на будівельні роботи в розмірі 4040 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з травня 2006 року по березень 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 Під час сумісного проживання в домоволодінні 10 по вул. Свердлова у с. Капулівка Нікопольського району він за свої власні кошти здійснив деякі будівельні роботи: обклав червоною цеглою прибудову, замінив в ній вікна та вставив на них решітки, збудував новий туалет, зробив нову огорожу навколо будинку, встановив металеві двері з калиткою та зацементував двір. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги про визнання майна сумісною власністю та відшкодування збитків на його виготовлення у розмірі 1/2 частини його вартості.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги посилаючись на те, що судом при ухваленні рішення не враховані всі обставини справи та з боку суду допущена упередженість в розгляді справи.

Зокрема судом не надано належної оцінки тому, що позивач за власні кошти, які не є спільною сумісною власністю подружжя, які він отримав від продажу належних йому квартир, здійснював будівельні роботи, не враховано, що домоволодіння 10 по вул. Свердлова у с. Капулівка Нікопольського району не поділено в натурі між співвласниками, твердження суду про те, що співвласники не надавали згоди на ремонтні роботи є безпідставними.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Неявка відповідача ОСОБА_3, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 з травня 2006 року по березень 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Тривалий час сторони проживали у домоволодінні за адресою вул. Свердлова, 10 у с. Капулівка Нікопольського району, частина якого на праві власності належить відповідачу ОСОБА_3П.(а.с.19) та в якому, зі слів позивача, він проводив за власний кошт будівельні роботи.

Вказане домоволодіння перебуває у спільній частковій власності, без розподілу його в натурі між власниками.

Позивачем ставиться питання про стягнення коштів, що були витрачені ним у поліпшення умов проживання в домоволодінні №10 по вул. Свердлова в с. Капулівка Нікопольського району за період шлюбу з ОСОБА_3

Частиною 1 ст. 62 СК України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, суд може віднести до спільної сумісної власності майно, яке належало одному з подружжя, з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції позивач наполягав на тому, що сумісною власністю треба визнати майно (будівельні матеріали) які були ним придбані за його особисті кошти для поліпшення житлових умов домоволодіння №10 по вул. Свердлова у с. Капулівка Нікопольського району та стягнути з відповідача 1/2 частину затрачених ним при цьому грошей.

Позовні вимоги позивача про визнання майна, в даному випадку будівельних матеріалів, куплених ним, для поліпшення житлових умов відповідача ОСОБА_3, як спільної сумісної власності подружжя, з посиланням на норми Сімейного Кодексу України, не можуть бути задоволені, оскільки це суперечить встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що будівельні матеріали, якими він проводив ремонтні роботи у спірному домоволодінні, були придані ним за власні кошти, які він отримав від продажу належних йому квартир, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки як убачається із матеріалів справи належні позивачеві квартири були відчужені в 2003 році та 2005 році, а з відповідачкою по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з травня 2006 року по березень 2013 року. Доказів того, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2003 року матеріали справи не містять.

Крім того, більша частина копій чеків на придбання будівельних матеріалів, які позивач надав суду першої інстанції, не містить дати їх видачі та отримувача цих матеріалів, що позбавляє суд зробити висновок про те, чи були товари придбані позивачем, та чи придбані вони в період шлюбу з відповідачкою.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду що співвласники не надавали згоди на ремонтні роботи є безпідставним.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, позивачем не доведено того факту, що співвласники домоволодіння №10 по вул. Свердлова у с. Капулівка Нікопольського району надавали згоду на проведення ремонтних робіт в належному їм домоволодінні.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вище зазначені обставини судом першої інстанції були враховані і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: