Справа № 639/4456/16-ц
№ 2/639/1622/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Срокіної І.І.,
за участю секретаря Макушенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,-
02.06.2016 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі понесених витрат 9043,83 грн. та судові витрати.
У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про час і місце розгляду справи, кореспонденція, яка направлялася на його адресу повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача , виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
На дату скоєння цієї пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України " Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей ( наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля ).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо).
У звязку з настанням події, відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 8274,99 грн.
Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обовязки з відшкодування шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 993 ЦК України "До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування,у межах фактичних витрат переходить право вимоги,яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування,має до соби,відповідальної за завдані збитки".
МТСБУ 25.10.2012 р. звернулося до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку (а.с. 20), але до цього часу ОСОБА_1 відшкодування не здійснив.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із того, що позивачем не надано доказів у розумінні положень ст. ст. 58-60 ЦПК України на підтвердження того, що МТСБУ понесло витрати на збір документів у розмірі 768,84 грн.
Тому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача лише 8274,99 грн. (страхове відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП).
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Суд також враховує роз'яснення, які містяться у п. 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь МТСБУ сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с.2), судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1260 грн. 85 коп.
Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 8274 грн. 99 коп. та судового збору у сумі 1260 грн. 85 коп.
На підставі приведеного вище, керуючись ст.993, ч.1 ст.1166, ст.1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 214, 215, 224-226ЦПК України суд,-
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (04.02.1981 р.н.) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати у розмірі 8274 (вісім тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 99 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (04.02.1981 р.н.) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору у розмірі 1260 (одна тисяча двісті шістдесят) грн. 85 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий, суддя Срокіна І.І.