АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів Перепелюк І.Б., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г. Д.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог- відділ Держгеокадастру у Кіцманському районі Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Кіцманської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. У подальшому указаного відповідача замінено на ОСОБА_3

Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка загальною площею 3,56 га (ділянка 1-2,57 га, кадастровий номер НОМЕР_2; ділянка 2 - 0,99 га, кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кіцманської міської ради Чернівецької області.

Посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, спадщину прийняла, але оформити у нотаріальній конторі позбавлена можливості через втрату оригіналу правовстановлюючого документа, просила визнати за нею право власності на указане спадкове майно.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно: земельну ділянку загальною площею 3,56 га (ділянка 1- 2,57 га, кадастровий номер

НОМЕР_2; ділянка 2 - 0,99 га, кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіцманської міської ради Чернівецької області, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 31 січня 2002 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а тому у позасудовому порядку вона позбавлена можливості оформити право на спадкове майно.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що згідно з пп. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.

У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка загальною площею 3,56 га (ділянка 1-2,57 га, кадастровий номер НОМЕР_2; ділянка 2 - 0,99 га, кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіцманської міської ради Чернівецької області.

Спадкодавець був батьком позивачки, перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 зазначала, що вона прийняла спадщину шляхом вступу у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини в управління спадковим майном, підтримувала у належному стані та обробляла спірну земельну ділянку.

З такими доводами погодитися не можна.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України у редакції, що була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника.

Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За нормою ст. 1272 ЦК України у відповідній редакції якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У справі встановлено і це визнається сторонами, що позивачка ОСОБА_2на час відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем, не подавала у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому є такою, що не прийняла спадщини.

Про неприйняття позивачкою спадщини свідчить і зміст письмової заяви від 17 жовтня 2006 року, що знаходиться в матеріалах спадкової справи, якою вона повідомляла нотаріальну контору про неприйняття спадщини та відсутність наміру продовжувати строк для її прийняття.

Відповідно, не прийнявши спадщини, позивачка не набула права на спадкове майно.

Отже, її позов про визнання права на спадкове майно є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у позові слід відмовити.

Відповідно до норми ч. 5 ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь держави слід стягнути 606 грн 32 коп. судового збору, оскільки відповідачка ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, пп. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 606 (шістсот шість) гривень 32 коп. - судового збору, перерахувавши кошти за такими реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у м. Чернівці, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37978173, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, код банку отримувача (МФО) - 856135, рахунок отримувача - 0002.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Б. Перепелюк

І. М. Литвинюк