"22" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарях Іова О. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, надійшли письмові пояснення по справі в яких, зокрема, просить слухати справу у відсутність представника.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та зміну черговості прав на спадкування було задоволено та: встановлено факт проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1995 року по час смерті ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_4; визнано ОСОБА_2 спадкоємицею четвертої черги спадкоємців ОСОБА_3; визнано право ОСОБА_2 на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, як спадкоємиці третьої черги (а.с.9-11).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 квітня 2013 року вищевказане рішення залишено без змін (а.с.12-14). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 квітня 2013 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.15-17).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та зміну черговості прав на спадкування було відмовлено (а.с.18-19). Вказане рішення ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року та ВССУ від 04 червня 2015 року залишено без змін (а.с.20-25).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Десята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин було задоволено та встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є двоюрідним братом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.26-27)

22 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Десятої КДНК із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 на: АДРЕСА_1 та грошових вкладів, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки рішеннями судів не було скасовано раніш видані свідоцтва про право на спадщину на ? частину вказаної квартири та грошових вкладів на ім`я ОСОБА_2 (а.с.31).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Частиною 4 ст. 1266 ЦК України передбачено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, враховуючи вищевказані рішення судів, ОСОБА_1 є спадкоємцем третьої черги після померлого ОСОБА_3, а тому має право на отримання спадщини, після померлого, в повному обсязі, з огляду на те, що являється єдиним спадкоємцем та у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, вказані обставини доказуванню не підлягають.

Частиною 1,2 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 393 ЦК власник майна, права якого порушені в наслідок видання владним органом правового акту, має право вимагати поновлення становища, яке існувало до видання такого акту.

Оскільки ОСОБА_2 не має права на спадкування після померлого ОСОБА_3, свідоцтва про право на спадщину, що були їй видані, є недійсними.

Стосовно вимоги позивача про скасування реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 на ? частину АДРЕСА_1, то дана вимога в даному випадку задоволенню не підлягає, виходячи з того, що позивачем не зазначено, ким і як саме порушуються його право на перереєстрацію права власності на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1102 грн. 40 коп. судового збору.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 22, 393, 1223, 1263, 1266, 1296, 1301 ЦК України, ст.ст. 10, 56, 57, 61, 79, 84, 88, 213, 215, 218, 224 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 липня 2012 року, видане ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на ? частину квартири АДРЕСА_1, посвідчене державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Маріновою Л.С. та зареєстроване в реєстрі за № 2-1078.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 липня 2012 року, видане ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на ? частину грошових вкладів загальною сумою 10743 грн. 73 коп., посвідчене державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Маріновою Л.С. та зареєстроване в реєстрі за № 2-1079.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О. Яровенко