РІШЕННЯ

іменем України

09 листопада 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Лацько А.С.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

27.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.04.2014 року (актовий запис №132) Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Також, просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з липня 2016 року. Спільне життя не склалося через різне розуміння подружнього життя, у зв'язку з чим між ними виникали сварки, з'явилася взаємна агресивність в поведінці. Під час спільного життя відповідач не брав участь у веденні спільного господарства, не здійснював оплату комунальних послуг.

Вважала, що збереження шлюбу є неможливим, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 подав письмові заперечення, де зазначив, що фактично не заперечує проти розірвання шлюбу, однак не погодився з причинами розпаду сім'ї, на які послалась позивачка. Пояснив, що причиною розлучення стала неналежна поведінка дружини, в результаті чого було втрачено почуття поваги та довіри. З урахуванням повідомлених ним відомостей щодо причин розлучення, враховуючи, що він не отримував від позивачки пропозицій щодо розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, вважав, що судові витрати вони повинні нести в рівних частках.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримала позицію відповідача щодо причин фактичного розпаду сім'ї та просила задовольнити позовну заяву.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про укладення шлюбу сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.04.2014 року (а. с. 5).

Сторонами зазначено, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Спору про розділ майна між сторонами немає.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру , що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Зі змісту поясненнь сторін встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду не було надано доказів того, що відповідач ухилявся від розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану за спільною заявою подружжя. Тому, враховуючи, що кожна із сторін наполягала на розірванні шлюбу, стверджуючи, що причиною цього є неналежна поведінка іншого з них, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки 1/2 частину документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, що складає 275,60 грн. (а. с. 11).

У відшкодуванні іншої частини судових витрат позивачці належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_5, зареєстрований 26 квітня 2014 року (актовий запис №132) Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У відшкодуванні іншої частини судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий: