АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №759/4122/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 06 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, у якому просить визначити додатковий строк у три місяці для подання до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 06 липня 2016 року, занесеної до журналу судового засідання, за клопотанням представника позивача виключено зі складу відповідачів ОСОБА_4

Вимоги обґрунтовує тим, що у 2008 році познайомилась з ОСОБА_5, з яким склались теплі стосунки та ОСОБА_2 стала допомагати йому по господарству (прибирання квартири, прання, купівля продуктів та ліків). На початку 2012 року особисте життя ОСОБА_2 змінилось, вона створила сім»ю, народила дитину, та з весни-літа 2012 року її спілкування з ОСОБА_5 припинилось.

У вересні 2015 року вона дізналась про смерть ОСОБА_5 з листа нотаріальної контори та про наявність заповіту від 07 квітня 2011 року, який був складений на її користь.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини. Заявою від 02 листопада 2015 року представник ОСОБА_2 просив видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, проте постановою Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 02 листопада 2015 року у цьому відмовлено у зв»язку із пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини.

Окрім того, зазначає, що з метою визначення додаткового строку для прийняття спадщини звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з відповідним позовом до КМДА, треті особи - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, проте рішенням від 02 березня 2016 року у позові відмовлено, оскільки вимоги пред»явлено до неналежного відповідача.

Посилаючись на викладені обставини зазначає, що строк пропущено з поважних причин, оскільки не мешкала із спадкодавцем унаслідок налагодження особистого життя.

Окрім того, зазначає, що від працівників нотаріальної контори їй стало відомо, що із заявою про прийняття спадщини також звернулась гр. ОСОБА_4, яка рішенням Апеляційного суду м.Києва від 18 серпня 2015 року визнана такою, що проживала зі спадкодавцем більше п»яти років без реєстрації шлюбу. Проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 216 року зазначене рішення суду апеляційної скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Окрім того, зазначає, що в березні 2013 року із заявою про прийняття спадщини також звернувся племінник спадкодавця ОСОБА_3

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 06 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви та посилається не необґрунтовану оцінку судом обставин пропуску строків для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про день, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть.

07 квітня 2011 року ОСОБА_5 складено заповіт, відповідно до якого, на випадок своєї смерті все майно, рухоме та нерухоме, яке йому належатиме на день смерті, він заповідав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно матеріалів спадкової справи №963/2013, заведеної Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5, із заявами про прийняття спадщини звернулись: в березні 2013 року ОСОБА_3 (зазначивши у заяві, що він є двоюрідним племінником померлого) та в квітні 2013 року ОСОБА_4 (зазначивши у заяві, що вона перебувала з померлим у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу).

ОСОБА_4 рішенням Апеляційного суду м.Києва від 18 серпня 2015 року визнана такою, що проживала зі спадкодавцем більше п»яти років без реєстрації шлюбу. Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 216 року зазначене рішення суду апеляційної скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд. Відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 05 липня 2016 року заява ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки залишена без розгляду за заявою ОСОБА_4

Листом від 29 вересня 2015 року Дванадцята київська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_2 про наявність складеного на її ім»я заповіту.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини.

Заявою від 02 листопада 2015 року представник ОСОБА_2 просив видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом проте постановою Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 02 листопада 2015 року у цьому відмовлено у зв»язку із пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що незнання позивача про факт смерті ОСОБА_5 не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-85цс12 право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1486цс15 відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що само по собі необізнаність про смерть спадкодавця та про наявність заповіту не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки інших об»єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій по прийняттю спадщини, не установлено.

Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріально права та керувався правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-85цс12, що є неаналогічною у справі №6-1486цс15.

Доводами апеляційної скарги висновки суду не спростовуються та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов