Провадження № 2/522/3339/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на її користь, витрачені на лікування доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 248965,36 гривень (т.2 а.с.75-76).

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи, що відповідач є батьком ОСОБА_3 та за рішенням суду сплачує на її утримання аліменти щомісячно по 500 гривень, однак не приймає участі у додаткових витратах, що були викликані необхідністю проведення донці хірургічної операції на меніску в правій нозі в клініці АТОС м.Мюнхен (Німеччина), вартість якої склала 16504 євро, що на день уточнення позовних вимог станом на 17.02.2016 року складає за офіційним курсом НБУ 497930,73 гривень.

Позивачка зазначила, що причиною проведення хірургічної операції став нещасний випадок, що стався з донькою під час навчального процесу 16.01.2012 року в Одеській гімназії №1, про що було складено відповідний акт, і їй було встановлено попередній діагноз забиття правого колінного суглоба, імартроз, елементи пошкодження медіального меніска, різке вираження артралгії, стійке порушення функції опори і ходьби та призначено лікування, проведення якого не дало результатів. Після проведення магнітно-резонансної томографії 25.01.2012 року в ТОВ «МЦ «Інто-Сана» було встановлено діагноз пошкодження заднього рога медіального меніска, мікротріщини латерального меніска й відповідно до висновку ВКК №21 від 29.02.2012 року ОСОБА_3 була переведена на індивідуальну форму навчання дома і звільнена від фізичних занять. Проте призначене лікування не дало результатів, отримав усі можливі консультації дитячих травматологів, за два місяці не було встановлено вірний діагноз, донці була рекомендована консультація з питання подальшого лікування або хірургічного втручання в Німеччині. Після направлення до травматологічної клініки медичних документів та знімків була отримана відповідь про необхідність проведення операції та вказана вартість цієї операції у розмірі 16 504 євро, які вона перерахувала 12.03.2012 року через ПАТ «Марфін Банк». Позивачка стверджує, що до цієї суми були включені витрати на медичні послуги, а саме: стаціонарне лікування, послуги анастезиолога, післяопераційне обслідування, гонорар лікарів, реабілітація, тренінг, супровід. При цьому позивачка зазначає, що загальна сума витрат на лікування доньки є більшою за 16504 євро, так як на поїздку до Мюнхена придбавалися квитки на літак, сплачувалося проживання в готелі, здійснювалися витрати, повязані з реабілітацією в клініці, нею не враховано консультації українських лікарів, придбання ліків, отримання масажів, спецзасобів для реабілітації, тощо. Крім того, вказує на те, що відповідач не заперечував надати їй матеріальну допомогу для лікування доньки та відшкодувати понесені нею витрати, проте в подальшому відмовився від участі у цих витратах. Посилаючись на вищенаведені обставини та на ст.185 СК України просить суд стягнути з відповідача на її користь половину суми понесених нею витрат на лікування доньки.

Сторони в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за ії відсутністю, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник, будучи сповіщеними належним чином в судове засідання повторно не зявились, про причини неявки не повідомили. Представником відповідача подано письмові заперечення на позов, якими представник просить у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі у звязку з необґрунтованістю позовних вимог, що позивачка витратила кошти в сумі 16504 євро на лікування доньки та неможливістю відповідача приймати участь у додаткових витратах з причин скрутного матеріального становища, що він не має доходів (т.1 а.с.32-34).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАГСу Суворовської районної адміністрації Одеської міськради 23.03.2000 року (т.1 а.с.4), яка проживає разом з позивачкою, а відповідач сплачує аліменти на утримання доньки за рішенням суду.

Також судом встановлено, що згідно Акту №01 про нещасний випадок від 07.03.2012 року, що стався в Одеській гімназії №1 з ученицею ОСОБА_3 16 січня 2012 року, остання отримала травму ноги (т.1 а.с.3). За висновком ВКК №21 від 29.02.2012 року її було переведено на індивідуальну форму навчання дома й звільнено від фізичних занять (т.1 а.с.12).

За даними довідки травматологічного центру від 16.01.2012 року ОСОБА_3 був встановлений діагноз: забиття правого колінного суглоба, імартроз, елементи пошкодження медіального меніска, різке вираження артралгії, стійке порушення функції опори і ходьби та призначено відповідне лікування. За даними протоколу обслідування №452 від 25.01.2012 року, складеного ТОВ «МЦ «Інто-Сана» за результатами проведеної магнітно-резонансної томографії, ОСОБА_3 було встановлено діагноз: пошкодження заднього рога медіального меніска, мікротріщини латерального меніска (т.1 а.с.5, 6, 146).

В подальшому позивачкою було прийнято рішення, щодо хірургічного втручання та проведення відповідної операції доньці для поліпшення стану її здоровя.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою була проведена відповідна переписка з клінікою АТОС м.Мюнхен в Німеччині, після чого 12.03.2012 року вона здійснила оплату за проведення операції у розмірі 16 504,00 євро з особистого банківського рахунку в ПАТ «Марфін Банк», що підтверджується рахунком від 06.03.2012 року, референсом банку від 12.03.2012 року та витягом (випискою) з системи SWIFT, через яку здійснювався платіж (т.1 а.с.15, 147-151, т.2 а.с.22-23, 27-29,).

27.03.2012 року ОСОБА_3 було проведено операцію в клініці АТОС м.Мюнхен, що підтверджується Звітом про операцію (т.1 а.с. 151-155).

Відповідно інформації наданої з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, за клопотанням представника відповідача, позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перетинали кордон України в період з 01.03.2012 року по 31.12.2012 рік, а саме виїзд 25.03.2012 року до Варшава вїзд 04.04.2012 рік з Вени, виїзд 19.05.2012 року до Мюнхен вїзд 27.05.2012 рік з Вени (т.2 а.с.18, 20).

Таким чином судом встановлено, що на лікування доньки, а саме сплачених медичних послуг за проведення операції позивачкою було витрачено 16 504,00 євро, що на час уточнення позову 17.02.2016 року складає за офіційним курсом НБУ 497930,73 (16 504 х 3017,0306) гривень, половину з яких вона просить стягнути з відповідача на її користь.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З розяснень, які викладені в пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» убачається, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вирішуючи даний спір суд звертає увагу на матеріальне становище позивачки, яка згідно наданих нею довідок не має доходів з 2013 року, та матеріальне становище відповідача, який є інвалідом 2 групи, отримує пенсію та на час виникнення спірних відносин був субєктом підприємницької діяльності та в лютому 2014 році набув право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення №7 та машиномісце №85 в будинку №19-Б по вулиці Середньофонтаська в м.Одесі. Відтак, суд не приймає доводи відповідача щодо його скрутного матеріального становища та вважає, що відповідач має можливість сплатити половину понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, повязаних з хворобою, у розмірі 248 965,36 (497 930,73 : 2) гривень.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», сторони звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. 185 СК України, ст.ст. 212, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2, додаткові витрати витрачені на лікування доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 248 965,36 (двісті сорок вісім тисяч девятсот шістдесят пять) гривень 36 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси ОСОБА_4

20.05.2016