ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1705/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про визнання деяких положень договору кредитування недійсним,-

Обставини справи:

21.12.2015 ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (далі Відповідач), яким просив визнати недійсним пункти 1.1, 1.2, 1.3., 1.3.1., 1.3.2., 1.3.3 та 2.4 Загальних умов кредитування кредитного договору №50006479 від 25.10.2012; та зобовязати Відповідача перерахувати всі внесені ним суми платежів з відсотками без урахування пунктів 1.1, 1.2, 1.3., 1.3.1., 1.3.2., 1.3.3 та 2.4 Загальних умов кредитування кредитного договору №50006479 від 25.10.2012, беручи за основу загальну суму кредиту 112 596,67 грн., а не її еквівалент в доларах США.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 25.10.2012 між ним та Відповідачем укладено кредитний договір №50006479 (далі Кредитний договір), за умовами якого Позивач отримав кредит у сумі 112 596,67 грн., еквівалент суми в доларах США складав 13 761,51, зі сплатою процентів 9,90% річних, строком на 60 місяців, для придбання автомобіля. Розмір платежу, що підлягає сплаті Позивачем у повернення суми кредиту та відсотків згідно Загальних умов кредитування, визначено у графіку погашення кредиту. Згідно п. 1.3.1 та п. 2.4 Загальних умов кредитування, даний платіж з відсотками сплачується кожного місяця у вигляді ануїтетних платежів, в розмірі 2386,77 грн., що в еквіваленті до дол. США становить 291,71 дол. США, до 15 числа кожного місяця, еквівалент суми кредиту та розмір платежу з процентами, розраховуються шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку ПАТ "Креді ОСОБА_2", що на момент підписання Договору складав 8,1820 грн. за один дол. США. Проте, як зазначає Позивач, на той час вже вступили в законну силу норма ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (далі Закон № 1023-XII), за якою надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Отже, оскільки отриманий кредит є споживчим, то це виключає застосування положень ч.2 ст. 524 ЦК України, щодо визначення грошового еквівалента в іноземній валюті у правовідносинах споживчого кредитування. Таким чином, даний Договір, укладений з ТОВ "Порше Мобіліті", з самого початку суперечив чинному законодавству. 04.02.2015 Кредитний договір був пролонгований на 84 місяці, в звязку з неспроможністю сплачувати суму щомісячного платежу з відсотками, який збільшувався кожного місяця, через що його фінансовий стан значно погіршився. У звязку з пролонгацією Кредитного договору, було складено новий Графік погашення кредиту, де всі платежі з відсотками розраховані також в еквіваленті до долару США. Крім того, курс іноземної валюти до гривні, який застосовує ТОВ "Порше Мобіліті", виявився істотно вищий за комерційний та є персональним курсом від ПАТ "Креді ОСОБА_2" для Відповідача, для здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням електронного платіжного засобу і не може стосуватися споживчих кредитів. Тобто, по суті, Кредитним договором встановлено, що погашення суми кредиту та відсотків за кредитом здійснюється виключно в еквіваленті долара США шляхом привязки розміру обовязкового щомісячного платежу у гривнях до відповідного курсу долара США, хоча кредит надано у гривні. Такий механізм повернення кредиту в умовах девальвації гривні відносно долара США, спричинив різке збільшення розміру щомісячного платежу: з 2386,77 грн. до більш ніж 4000 грн., та значного подорожчання самого кредиту, що суперечить ст. 11 Закону № 1023-XII та ст. 524 ЦК України. Даний Договір фактично передбачає здійснення валютних операцій, а для їх здійснення необхідна наявність відповідної ліцензії та попередження позичальника про валютні ризики, якого про це не було попереджено. В звязку з чим, вважає, що пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 та п. 2.4 Загальних умов кредитування є не справедливими по відношенню до нього, так як через значну девальвацію гривні, він змушений платити і повернути значно більшу суму, ніж отримав, а також є такими, що суперечать законодавству України. Окрім цього відповідно до положень статей 1046 та 1054 ЦК України, позикодавець повертає позичальнику таку ж суму грошових коштів, яку отримав, тобто Позивач зобовязаний повернути грошові кошти в сумі 112 596,67 грн., а не еквівалент в доларах США в перерахунку на національну валюту.

Представник Позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Зазначила, що Відповідач не мав ліцензії на здійснення валютних операцій. Факт укладання Кредитного договору та здійснення розрахунків в національній валюті не заперечувала.

Представник Відповідача ОСОБА_4, проти позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити. Так як, Відповідач має право провадити діяльність з надання фінансових кредитів. З умовами договору Позивач був ознайомлений. При укладені договору дотримано принципи справедливості та добросовісності. Кредит надано саме у національній валюті гривнях. Умови договору щодо визначення суми кредиту та пов'язаних з ним платежів в еквіваленті доларів США не забороняється законодавством. Доказів в підтвердження недійсності оспорюваного Кредитного договору Позивачем не надано.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

встановив:

25.10.2012 між сторонами укладено Кредитний договір, за умовами якого Відповідач зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 112 596,67 грн., що в еквіваленті становить 13 761,51 доларів США строком на 60 місяців під 9,90% річних, а позичальник зобов'язувався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інших платежів згідно загальних умов кредитування.

04.02.2015 Кредитний договір був пролонгований на 84 місяці. Сторони домовилися підписати графік погашення кредиту, що є невід'ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки VW, модель Поло седан, рік випуску 2012 року.

Зазначені обставини, сторонами не заперечуються.

За змістом пунктів 1.1, 1.3, 1.3.1, 1.3.2 Загальних умов кредитування Компанія зобов'язалася надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін. Сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплату таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні. При цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент встановлення рахунка обмінного курсу банку. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. Компанія має право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту були розраховані за обмінним курсом за безготівковими операціями іншого банку, замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії Кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо такої зміни за 7 робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений.

Нарахування процентів відбувається: помісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти враховуються за методом "30/360", відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту (п. 2.4 Загальних умов кредитування).

Відповідно до п. 2.5. Загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіка погашення кредиту.

Відповідно пунктів 9.5-9.6 Загальних умов кредитування, підписанням даних умов позичальник підтверджує, що компанія належним чином ознайомила позичальника із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону № 1023-XII , а також що позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг, затверджених компанією. Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформації про умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

Доводи Позивача, що положення п.п. 1.1, 1.2, 1.3., 1.3.1., 1.3.2, 1.3.3 та 2.4 Загальних умов (Додаток до кредитного договору) не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують права та інтереси позивача, є несправедливими, роблять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, не відповідають принципам розумності, справедливості та добросовісності є безпідставними, виходячи з такого.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У статтях 18 і 19 Закону № 1023-XII передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1023-XII умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-XII .

Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Пунктом 1.3 Загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплату таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти. Положення п. 1.3.2 Загальних умов кредитування не позбавляють позивача права на висловлення своєї незгоди щодо застосування нового обмінного курсу. За умовами договору при здійснені розрахунків за Кредитним договором застосовується як позитивне так і від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, що забезпечує дотримання інтересів як кредитора, так і позичальника.

Також, договором не передбачено можливості Відповідачу змінювати умови договору на власний розсуд.

Позивач не довів того, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків віднесено договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України до правовідносин, які виникають з договору споживчого кредиту застосовуються відповідні положення Закону № 1023-XII .

Також, п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. N 168 передбачено, що банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Відповідно до п. 2.4. вказаних Правил, банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.

Підписанням Загальних умов кредитування позивач підтвердив, що компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону № 1023-XII від 12 травня 1991 року, а також що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією (п. 9.5. Загальних умов кредитування). Таким чином, позивачу надано повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до Кредитного договору

Також відповідно до п.п. 9.5.-9.7. Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною кредитного договору, Позивач своїм підписом підтвердив, що Відповідач належним чином ознайомив його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг, передбаченою ст. 11 Закону № 1023-XII інформацією, умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника тощо. Також, у п. 9.6. кредитного договору зазначено, що додатково до положень п. 9.5. загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо).

В укладеному між сторонами у письмовій формі договорі, який складається з: кредитного договору; графіку погашення кредиту; додаткової угоди; загальних умов кредитування, чітко визначені всі умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов'язки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII у разі ненадання інформації, зазначеної цією статтею суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону, що не передбачає, як наслідок, визнання договору недійсним.

Також ст. 11 Закону № 1023-XII не встановлює обов'язковість зазначення валюти у детальному розписі сукупної вартості кредиту, а встановлює обов'язок кредитодавця розписати сукупну вартість кредиту у процентному та грошовому виразі.

Отже, перед укладенням кредитного договору, відповідач на виконання вимог Закону № 1023-XII надало споживачу повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а позичальник засвідчив особистим підписом про те, що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією і був попереджений про те, що він несе валютні ризики під час зобов'язань за цим договором.

Підписавши вказаний вище Кредитний договір, Позивач вступив у договірні відносини з Відповідачем. У вказаному договорі сторони визначили права та взяли на себе певні обов'язки, визначені у договорі. Позичальник погодився з тим, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США відповідно до п. 1.3 загальних умов кредитування.

Зобов'язання, згідно з ст. 524 ЦК України, має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статті 524 та 533 ЦК України містяться в розділі 1 "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 Цивільного кодексу України, а тому вони поширюють свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

З наведеного слідує, що положення цивільного законодавства, в тому числі і ст. 1054 ЦК України, не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти, в тому числі і в кредитному договорі.

Таким чином, при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом № 1023-XII , в редакції, яка діяла на час укладення договору.

З цього приводу, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права в постанові від 02 липня 2014 року по цивільній справі № 6- 79цс14 дійшла наступних висновків: "Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня".

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Дана правова позиція також підтверджується Постановою Верховного суду України від 04.07.2011 року у справі № 3-62гс11.

Враховуючи викладене, умови вказаного вище кредитного договору стосовно суми зобов'язання та суми погашення зобов'язання (суми платежу) викладені у повній відповідності з чинними нормами чинного цивільного законодавства та судової практики їх застосування.

Також суд зауважує, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Згідно з вищезазначеними умовами договору, основні кредитні кошти надавалися Позивачу саме в українських гривнях, також і договором і додатками до нього, передбачено, що всі платежі повинні бути сплачені в гривнях, а не в іноземній валюті, із зазначення еквіваленту у доларах США, а коригування суми процентів відповідно до загальних умов кредитування здійснюється в інтересах як Позивача, так і Відповідача, а отже, відповідає принципам справедливості та добросовісності.

Доводи представника Позивача, що кредитний договір фактично вбачає валютні операції є також безпідставними, оскільки спірний кредитний договір не містить жодної умови стосовно того, що протягом його виконання будь-яка сторона договору повинна в обов'язковому порядку здійснювати купівлю або продаж будь-якої валюти. Більше того, основні кредитні кошти надавалися позивачу саме в українських гривнях, а договором і додатками до нього передбачено, що всі платежі повинні бути сплачені також в гривнях, а не в іноземній валюті.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання окремих положень оспорюваного договору недійсними, оскільки, Відповідачем було надано фінансову послугу з дотриманням норм законодавства, а отже в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат на користь Позивача не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про визнання деяких положень договору кредитування недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 05.02.2016.

Суддя ОСОБА_5