АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Буша Н.Д.
Справа №754/966/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Немировської О.В.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2013 року в справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження права у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України, стягувач: ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2013 року подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження права у праві виїзду за кордон до виконання зобов'язань за рішенням суду про стягнення заборгованості по аліментах в розмірі 1/3 частини всіх доходів на утримання дітей задоволено.

Заборонено тимчасово виїзд за кордон громадянину України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає: АДРЕСА_1, до повного виконання рішення по справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості по аліментах в розмірі 1/3 частини всіх доходів на утримання дітей у розмірі 22661,91 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту свідомого ухилення від виконання боржником зобов'язань передбачених рішенням суду, відомостей про його обізнаність з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Посилається, що невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Крім того, з моменту прийняття рішення Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя від 07.01.2006 року із його заробітної плати відраховувалося часткове стягнення аліментів. Також він здійснював грошові перекази на ім'я ОСОБА_4 у певних розмірах.

Вказує, що державним виконавцем у поданні необґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання боржником рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань, а тому наявні підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо з огляду на таке.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Судом встановлено, що 17 січня 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя видано виконавчий лист №2-215/05, за яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 5.10.04 року і до повноліття дітей. (а.с. 4-5)

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Омельченка В.В. від 16.05.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-215, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя. (а.с. 6)

За змістом п. 3 роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених ст. 12 Закону №606-ХІV.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Так, до подання державним виконавцем приєднані лише копія виконавчого листа, копія постанови про відкриття виконавчого провадження, копія відомостей про місце реєстрації боржника та розрахунок заборгованості по аліментах.

Однак, державним виконавцем не надано суду доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2, що свідчить про необізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження на момент внесення до суду даного подання.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив, що ОСОБА_2 був повідомлений про перебування виконавчого листа на виконанні.

Саме подання державного виконавця не містить жодного посилання на докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухилявся від виконання рішення суду.

До апеляційної скарги ОСОБА_2 долучено копії фіскальних чеків, з яких вбачається, що боржником із серпня 2009 року по вересень 2016 року на ім'я ОСОБА_2 перераховувалися кошти із призначенням аліменти. (а.с. 33-43)

Вказане свідчить, що апелянт не ухиляється від виконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо доведеності ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення та ухвалив рішення про обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2013 року скасувати та постановити нову.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження права у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України, стягувач: ОСОБА_4, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.Д.Українець

Судді О.В. Немировська

В.А.Шебуєва