Справа № 367/6815/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернова Д.Є.

при секретарі Чамор Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.05.2016 о 16 год. 45 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Ванди Василевської, 1 в м. Києві, порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху, залишив транспортний засіб не вчинивши всіх необхідних заходів задля попередження його самовільного руху, що спричинило самовільний рух автомобіля, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з АА 9084 ОМ, що спричинило пошкодження транспортних засобів.Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року ОСОБА_2 було визнанно винним в своєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАІІ. Позивач зазначає, що у звязку з вищевикладеним, він з 17 травня 2016 року не має можливості нормально користуватися своїм автомобілем та коштів на його ремонтування. В результаті чого мусив докласти додаткових зусиль для організації життя, знаходиться у постійному нервовому напруженні, оскільки змушений користуватись громадським транспортом і винаймати таксі, що спричиняє додаткові витрати. Позивач вказує, що зазнав сильних душевних хвилювань через відчуття несправедливості, оскільки відповідач не виплачує йому матеріальне відшкодування, ігнорує його звернення.

В звязку з вищевикладеним просив стягнути з Відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5 500 грн. та судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. До суду від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що 17.05.2016 о 16 год. 45 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Ванди Василевської, 1 в м. Києві, порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху, залишив транспортний засіб не вчинивши всіх необхідних заходів задля попередження його самовільного руху, що спричинило самовільний рух автомобіля, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з АА 9084 ОМ, що спричинило пошкодження транспортних засобів.Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року ОСОБА_2 було визнанно винним в своєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАІІ. (а.с. 4).

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховним судом України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), слід звернути увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували завдання йому моральної шкоди відповідачем у розмірі, що відповідає заявленим вимогам, тому суд відмовляє у задоволені позову в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 22, 1166 ч.1 ЦК України, п. 3,5,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 23, 30, 57, 60, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Відмовити в позові повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3