Справа № 2-2732/11
Провадження № 2/211/372/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 лютого 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папарига В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

за відсутності сторін,

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно та виселення, посилаючись на те, що 04 квітня 2007 року відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № КRT0GK00150710 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16 455,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 03 квітня 2022 року. Крім того, 04 квітня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором укладено договір іпотеки № 1114, згідно умов якого відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 35 по вул. Павлоградській у м. Кривий Ріг. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за зазначеним вище кредитним договором у нього утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 07 вересня 2011 року становила 13 761,26 доларів США та складалася з: заборгованості за кредитом - 12 568,96 доларів США; заборгованості зі сплати процентів - 944,62 доларів США; заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом 138,55 доларів США; пені - 109,13 доларів США; штрафу (фіксована частина) -31,36 доларів США, штрафу (процентна складова) - 688,06 доларів США. Позивач просив суд в рахунок погашення зазначеної вище заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень іпотеки, необхідних для здійснення продажу вказаного нерухомого майна; виселити відповідача, а також усіх осіб, які зареєстровані і проживають в будинку із зняттям їх з реєстраційного обліку; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ККТ0ОК00150710 від 04 квітня 2007 року у розмірі 14 480,68 доларів США звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме А1 - житловий будинок, жилою площею 24,0 кв .м, загальною площею 44,3 кв. м, Б - літня кухня, В - гараж, Г - вбиральня, Д - сарай, І - водоколонка, II - замощення, 1-2 - огорожа, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Павлоградська, 35, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу вищевказаного нерухомого майна. Виселено ОСОБА_1 з будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Павлоградська, 35, зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі еміграції, громадянства та реєстрації фізичних осіб Довгинцівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року касаційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволена, рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, в звязку з тим, що суди попередньої інстанції не зазначили у рішенні всі необхідні складові, передбачені ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

06.10.2015 року надійшла уточнена позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, в якій позивач просив суд : визнати дійсним договір іпотеки № 1114 від 04.04.2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КRT0GK00150710 від 04.04.2007 року. в розмірі 14480,68 Доларів США звернути стягнення на будинок, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Павлоградська, буд. 35, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу вказаного нерухомого майна; встановити початкову ціну предмета реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом; виселити відповідача, а також усіх осіб, які зареєстровані і проживають в будинку із зняттям їх з реєстраційного обліку; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Ухвалою Довгинцывського районного суду м. Кривого Рогу від 06.11.2015 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності на позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позовних вимог суду не надав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 до суду не з"явилась, надала заяву про розгляд спарви за її відсутністю, проти задоволення позову заперечувала. При цьому вказала на те, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки з неї неможливо зрозуміти, з яких причин позивач вважає дійним договір іпотеки, а до того ж діє Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Крім того, у неї з відповідачем є малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тож накладення стягнення на належний будинок не може бути здійснено без згоди органу опіки та піклування.

Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що 04 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № КRT0GK00150710, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 16455,00 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 03 квітня 2022 року на наступні цілі: придбання нерухомості житлового призначення.

У звязку із невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування станом на 07 вересня 2011 року виникла заборгованість в загальному розмірі 14 480,68 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 12568,96 доларів США; заборгованість по процентам 944,62 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 138,55 доларів США; пеня 109,13 доларів США; штраф (фіксована частина) 31,36 доларів США; штраф (процентна складова) 688,06 доларів США.

Згідно з п.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у строк, встановлений у зобовязанні.

У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором від 04 квітня 2007 року сторони уклали договір іпотеки № 1114 від 04.04.2007 року, предметом якого є житловий будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Павлоградська, 35, який належить відповідачу за договором купівлі-продажу від 04 квітня 2004 року,а саме А1 - житловий будинок, жилою площею 24,0 кв .м, загальною площею 44,3 кв. м, Б - літня кухня, В - гараж, Г - вбиральня, Д - сарай, І - водоколонка, II - замощення, 1-2 - огорожа, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Павлоградська, 35.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку» необхідно передати іпотекодержателю в управління предмет іпотеки на період його реалізації, оскільки не передача в управління предмета іпотеки може суттєво ускладнити його реалізацію.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі покупцеві шляхом укладання в подальшому договір купівлі-продажу.

У відповідності з п. 61, п. 63 розділу 3 «Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України» при нотаріальному посвідченні договору купівлю-продажу нерухомості крім правоустановчих документів, необхідні документи, право на отримання яких має тільки власник майна, його спадкоємці, правонаступники та уповноважені особи. Таким чином необхідно надати банку право на отримання будь-яких документів, щоб фактично не спричинити не уможливлення виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є законність.

Відповідно п.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно положення кредитного договору та договору іпотеки, передбачено, що в разі невиконання боржником відповідних положень вказаних вище договорів, іпотекодержатель (Банк) має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, переважно перед іншими кредиторами, в повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків простроченням виконання, включаючи пеню і інші штрафні санкції, а також витрати відносно звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки , встановлені договором або законом.

Згідно до ч 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку «у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч 1 ст. 38 цього Закону , яка передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь- якій особі -покупцеві.

За таких обставин, вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та доведені матеріалами справи.

Частиною 2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачається, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя справі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

З частини 1 статті 40 цього Закону слідує, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 статті 40 даного Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Пленумом Верховного суду України у п.43 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року, роз'яснюється, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною 4 статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39-40 Закону України « Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, якщо добровільно мешканці не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, можна зробити висновок, що недотримання вищезазначеної обов'язкової процедури є підставою для відмови в позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки, і на яке звертається стягнення.

Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України « Про іпотеку» та ч.3 ст.т 109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями, в розумінні вимог ст. 3 ЦПК України, щодо права особи для звернення до суду за захистом.

Ця думка була висловлена Верховним судом України в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 01.12.2012 року.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи банком не дотримано процедури передбаченої законом для виселення осіб, які проживають в будинку, який є предметом іпотеки, крім того заявляючи вимоги про виселення відповідача та всіх зареєстрованих осіб з будинку, позивач не надав суду правовстановлюючих документів про право власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Тому, суд вважає, що у позивача не виникло право на виселення відповідача та всіх зареєстрованих осіб з вищевказаного будинку.

07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року протягом дія якого:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку",якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Зважаючи на те, що в судовому засіданні встановлено, що загальна площа нерухомого майна на яке позивач просить суд звернути стягнення, не перевищує 140 кв. метрів, використовується відповідачем як місце постійного проживання (про що свідчить його реєстрація), в його власності, як і власності третьої особи, не знаходиться інше нерухоме житлове майно, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії даного закону.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню, понесені ним витрати по сплаті державного мита у розмірі 1163 грн . та витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі викладеного, керуючись: ЗУ "Про іпотеку", ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року. " ст. ст. 509, 587, 1054, 1050, ЦК України ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційнй банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки частково задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ККЛЖЖ00150710 від 04 04 2007 року в розмірі 14480,68 доларів США звернути стягнення на нерухоме майно будинок, а саме : АІ-житловий будинок, житловою площею 24,0 кв.м., загальною площею 44,3 кв.м., Б - літня кухня , В- гараж, Г - вбиральня, Д - сарай, І - водоколонка, П - замощення , 1-2 - огорожа, який розташований за адресою : Дніпропетровська область , м. Кривий Ріг, вул.. Павлоградська, будинок №35, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки від 04 04 2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк «( 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 , ) з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі -продажу будь -яким способом з іншою особою -покупцем , з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу вищевказаного нерухомого майна. Встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за завичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк « витрати по оплаті державного мита в розмірі 1163 грв. та витрати з інформаційно -технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 гривень , а всього 1283 ( дванадцять тисяч вісімдесят три) грв. 00 коп.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_6