Провадження №2/761/1156/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

В липні 2015р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «УТСК», в якому просила суд: стягнути з відповідача на користь позивачки суму страхового відшкодування у розмірі 6179,24 грн., понесені судові витрати, в тому числі витрати на юридичні послуги.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовував тим, що 02 липня 2014р. по вул. Борщагівська в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) з участю автомобілів: «Hyundai», д.н. НОМЕР_1, що належить на праві власності позивачці, та «Skoda» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Відповідно до постанови Шевченківського міського суду м. Києва від 21 липня 2014р. вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_3

Оскільки, автомобіль «Skoda» д.н. НОМЕР_2, був застрахований у відповідача згідно Полісу №АС 8080655, позивачка звернулась до останнього з заявою про виплату страхового відшкодування, однак, відповідачем рішення у строки встановлені законом про виплату страхового відшкодування позивачці прийнято не було, страхового відшкодування не виплачено. Водночас, позивачкою було проведено роботи по відновлювальному ремонту автомобіля на загальну суму 5090,0 грн.

Враховуючи, що стороною відповідача не виконано своїх зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування, позивачка просила суд стягнути дане відшкодування у розмірі 5090,0 грн., а також пеню за час прострочення виконання грошового зобов'яазння у розмірі 1087,24 грн.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, про поважність причин неявки свого представника суду повідомлено не було, заперечення на позов не подавалися.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено Поліс №АС 8580655, за яким був застрахований автомобіль «Skoda» д.н. НОМЕР_2.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

02 липня 2014р. близько 15 год. 13 хв. по вул. Борщагівська в м. Києві сталась ДТП за участю автомобілів: «Hyundai», д.н. НОМЕР_1, що належить позивачці, та «Skoda» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2014р. винним у даній ДТП визнано ОСОБА_3 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вказана ДТП мала місце під час дії договору страхування - Поліс №АС 8580655, а тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подія, яка сталась 02 липня 2014р. (ДТП) є страховим випадком відповідно до Полісу №АС 8580655.

Як вбачається із довідки Відділу ДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, виданій позивачці, 02 липня 2014р. о 15:13 год. у м. Києві на вул. Борщагівська, автомобіль марки «Hyundai», д.н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження заднього бампера та кришки багажника (а.с. 8).

Згідно наданих стороною позивача чеків №4505 від 29 жовтня 2014р. на суму 1110,0 грн. (а.с. 10) та №4510 від 29 жовтня 2014р. на суму 3900,0 грн. (а.с. 11), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda», д.н. НОМЕР_2, складала 5090,0 грн.

Судом достовірно встановлено, що в досудовому порядку позивачка зверталась до відповідача про виплату їй страхового відшкодування, проте відповідачем вказане питання про виплату страхового відшкодування, у строки встановлені законом вирішено не було.

У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 3) ч. 1 ст. 988 ЦК України; п. 3) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У відповідності з п. 22.1, 22.2. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що позивачкою при настанні страхового випадку, а саме пошкодження її автомобіля в ДТП, були виконані всі обов'язки покладені на неї законодавством, тоді як відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань, щодо виплати страхового відшкодування, яке повинен був виплатити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

У відповідності з ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ж п. 36.5 ст. 36 вищезазначеного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який

нараховується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час звернення позивачки до суду з даним позовом, рішення про виплату страхового відшкодування відповідачем не прийнято, будь-які докази, які б свідчили про сплату відповідачем позивачці суми страхового відшкодування, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи зазначене, позивачка просила суд також стягнути з відповідача на підставі п.36.5 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Однак, беручи до уваги те, що стороною позивача не надано розрахунку щодо нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання, яку сторона просить суд стягнути з відповідача, при цьому, не визначено навіть періоду за який проводиться таке нарахування, суд не знаходить правових підстав для задоволення даних вимог.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 5090,0 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Враховуючи, що стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження понесених витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача витрат на юридичні послуги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 84, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст.ст. 22, 525, 526, 988, 1166, 1167, 1187 ЦК України; ст. 20 Закону України «Про страхування», ст. ст. 3, 6, 9, 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5090 /п'ять тисяч дев'яносто/ грн. 00 коп.; 243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп. - судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: