АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2267/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/192/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 46 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в обґрунтування якого зазначив, що він з 13.12.2010 року зареєстрований та проживає в квартирі, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мікрорайон ЗарічнийАДРЕСА_1. Крім позивача у вказаній квартирі проживає його дружина ОСОБА_5. Відповідач, ОСОБА_4, згідно постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 13.05.2014 р. ВП № 34295223 був вселений до квартири, однак після вселення та по теперішній час в квартирі не проживає, при цьому перешкод в користуванні даною квартири позивач не чинить, дверні замки не змінював. У зв'язку з тим, що відповідач вселений у зазначену квартиру, на нього нараховується плата за комунальні послуги, зокрема за послуги з централізованого постачання холодної води, гарячої води, водовідведення та вивіз твердих побутових відходів які позивач повинен щомісячно оплачувати самостійно, оскільки відповідач нараховані на нього кошти не сплачує і цей факт завдає ОСОБА_2 додаткові матеріальні витрати. Позивач зазначив, що місце фактичного проживання відповідача йому не невідомо і тому звернувся до суду та просив суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мікрорайон ЗарічнийАДРЕСА_2.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача посилаючись на неправильність застосування судом першої інстанції положення ст.ст.71,72,107 Житлового кодексу України.

Судом при ухваленні рішення не враховано, що у зв'язку з тим, що відповідач вселений у зазначену квартиру, на нього нараховується плата за комунальні послуги, оскільки відповідач нараховані на нього кошти не сплачує це завдає ОСОБА_2 додаткові матеріальні витрати. Перешкод в користуванні спірною квартирою позивач не чинить, дверні замки не змінював.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.07.2012 року ОСОБА_4 вселено в квартиру № 111 будинку 89 на мікрорайонні 5-Зарічний в м. Кривому Розі. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № 612 від 04.11.2009 року видане УЖКГ виконкому Криворізької міської ради на квартиру № 111 в будинку № 89 на мікрорайонні 5 Зарічний в м. Кривому Розі на ім'я ОСОБА_6. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № ВМЕ 173078 посвідчений 25.12.2009 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 зареєстрованого в реєстрі за № 2586, згідно якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_8 купила квартиру № 111 в будинку № 89 на мікрорайоні 5-й Зарічний у м. Кривому Розі. Визнано недійсною реєстрацію права власності квартири № 111 будинку 89 на мкрн. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі проведену 05.01.2010 року КП ДОР «Криворізьке БТІ» на імя ОСОБА_8 Визнано недійсним розпорядження № 253 від 15.10.2009 року УЖКГ виконкому Криворізької міської ради про приватизацію квартири № 111 будинку 89 на мікрорайоні 5 Зарічний в м. Кривому Розі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що під час розгляду цивільної справи при вирішенні спору між ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 останнім надано суду докази щодо поважності причин відсутності за місцем мешкання більше 6 місяців і суд вбачає можливим визнати такі причини поважними оскільки члени його родини, у тому числі брат ОСОБА_9, своєю поведінкою творив несприятливі умови проживання у спірній квартирі.

Крім того, судом встановлено, що при зверненні до суду у позивача ОСОБА_2 відсутні правові підстави для захисту свого порушеного права, щодо визнання ОСОБА_4 втратившим право користування житловим приміщенням, оскільки позивач не надав суду будь яких доказів щодо правових підстав користування спірною квартирою (право користування квартирою на підставі ордеру, право власності на квартиру, інше).

Колегія суддів погоджується з такими висновкамм суду першої інтанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі і в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача (до яких належать дружина наймача, їх діти і батьки), які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Статтею 71 ЖК України зазначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми ст.ст.71,72,107 Житлового кодексу України є безпідставними.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідач ОСОБА_4 на теперішній час є одним з наймачем спірної квартири на підставі ордеру № 6687, виданого 04.06.1993 року як член сімї наймача, порушені права відповідача були поновлені рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.07.2012 року, тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано до спірних правовідносин ст.ст. ст.ст.71,72 Житлового кодексу України та відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки проживання в спірній квартирі позивача із його сімєю унеможливлює проживання в ній відповідача ОСОБА_4, що на думку колегії суддів є поважною причиною його не проживання в спірній квартирі.

Таким чином, оскільки при зверненні до суду позивач посилався на взаємовиключні норми матеріального права, суд першої інстанції, відповідно до вимог ЦПК України, визначився із спірними правовідносинами та застосував необхідні норми права до спірних правовідносин

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що при зверненні до суду у позивача ОСОБА_2 відсутні правові підстави для захисту свого порушеного права, щодо визнання ОСОБА_4 втратившим право користування житловим приміщенням, оскільки позивач не надав суду будь яких доказів щодо правових підстав користування квартирою № 111 в будинку 89 на мікрорайонні 5 Зарічний у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (право користування квартирою на підставі ордеру, право власності на квартиру, інше).

Зазначені обставини судом першої інстанції були враховані і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: