АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2060/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2787/16Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО"

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" про застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 14 березня 2016 року вона уклала з відповідачем договір фінансового лізингу, відповідно до якого товариство зобов'язалось придбати у свою власність та передати їй у користування автомобіль марки КІА, а позивач зобов'язалась періодично сплачувати за користування автомобілем, лізингові платежі.

Після ознайомлення з договором фінансового лізингу № 003745 від 14.03.2016 року позивачу стало зрозумілим, що ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» здійснює підприємницьку діяльність, що вводить в оману, а саме під час пропонування продукції споживачу надається у нечіткій, незрозумілий та двозначний спосіб, інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Так, у договорі і у специфікації відсутня обов'язкова для договору фінансового лізингу істотна умова, щодо його предмету у обсягах, визначених законом. У зазначених договірних документах лізингу визначено: марка КІА, 1.2 л (дизель), у кількості 1 шт. вартістю 37500 грн. 00 коп. Таке визначення предмету лізингу не відповідає поняттю індивідуальної визначеної речі (номер кузова та двигуна, рік випуску, колір, об'єм двигуна, індивідуальні технічні характеристики, індивідуальна комплектація тощо), не містить вимог щодо якості предмету лізингу відповідно ДСТУ, класифікаторів, технічних умов тощо. Також не було підписано між позивачем та відповідачем графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є додатком до договору фінансового лізингу, не встановлено у грошовому виразі розмір фінансових активів, якими є обсяг фінансування та винагорода лізингодавця, та не встановлений строк її сплати. Також позивач зазначає, що у відповідача відсутня ліцензія для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що суперечить чинному законодавству. У порушення вимог ст. 799 ЦК України, спірний договір не був нотаріально посвідчений.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року позов задоволено.

Застосовано до договору фінансового лізингу № 003889 укладеного 14.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2 наслідки нікчемності.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 майно, набуте ним на виконання договору фінансового лізингу № 003889 укладеного 14.03.2016 року, а саме грошові кошти в сумі 37500 грн. 00 коп.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія «ВАШ АВТО» просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, 14 березня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2 укладено договір фінансового лізингу № 003745.

Відповідно до умов вказаного договору, його, предметом є автомобіль марки КІА.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Окрім того, ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону, а саме умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи вказану норму Закону можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів", несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору.

Суд першої інстанції встановивши, що положення спірного договору, зокрема пункт 1.4 свідчить про несправедливість умов, указаних у Законі України «Про захист споживачів» та суперечить положенням ст. 808 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про несправедливі відносно споживача умови спірного договору фінансового лізингу та наявність у зв'язку із цим підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Також, судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Більше того, відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 та у справі № 6-65цс16 від 11 травня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, договір фінансового лізингу від 14 березня 2016 року нотаріально посвідчено не було.

У разу недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочинну (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір лізингу до моменту передання лізингоодержувачу транспортного засобу у користування не носить ознак договору найму, а отже на даний момент відносин сторін за договором нотаріальне його посвідчення не вимагається та, що умови надання фінансового лізингу не потребують відповідної ліцензії, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, оскільки зазначені питання були предметом розгляду у Верховному Суді України та щодо них висловлені відповідні правові позиції, які наведені вище.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України "Про судовий збір", визначено розмір ставок судового збору. Так, пунктом 1.6 закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подачі позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Оскільки апелянтом було сплачено судовий збір в сумі 1102, 40 грн., то сума у розмірі 10% недоплати підлягає стягненню.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" - відхилити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на користь держави недоплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 110 грн. 24 коп. за реквізитами:

Отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) : 38019510;

Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області;

Код банку отримувача: 831019;

Розрахунковий рахунок: 0002;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101;

Код ЄДРПОУ суду 02893077

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ___________ Панченко О.О.