Номер провадження 2/521/5217/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року Малиновський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого - судді Лічмана Л.Г.,

при секретарі Тимофієнко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

23.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просив визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 02.03.2015 р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав зазначені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що наявні підстави для задоволення позовної заяви.

В судовому засіданні встановлено наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 народився 05.03.1953 р. у м. Ізмаїл в сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що Ізмаїльським Міськбюро РАГС видано свідоцтво про народження серії ЯК № 237276, актовий запис № 234. (а.с. 18, 43)

Позивач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить відмітка у його паспорті серії КЕ № 549052, виданому Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області. (а.с. 6 звор., 7)

Зі свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997 р., виданого згідно з розпорядженням № 110668 від 30.12.1997 р. та зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 3-11015, вбачається, що Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів посвідчено, що квартира, загальною площею 42,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на правах спільної часткової власності ОСОБА_1 та членам його сімї ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частках. (а.с. 9)

Відповідно до ст. 112 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Аналогічні положення встановлюються ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV.

Відповідно до ст. 355-356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно . Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Таким чином, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 належить по ? частці у спірній квартирі.

Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42368733 та № 43937942, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відповідно зареєстрували своє право власності на ? частку у квартирі АДРЕСА_3. (а.с. 12-13)

02.03.2015 р. у віці 89 років померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 407296, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 2422). (а.с. 10)

Після смерті ОСОБА_2 до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від 18.05.2015 р. звернувся син спадкодавця ОСОБА_1, внаслідок чого зареєстровано спадкову справу № 275/2015, номер у Спадковому реєстрі 57456366, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі . (а.с. 11, 40 звор., 41)

Листом КП «БТІ ОМР» від 15.06.2015 р. № 456513.67, повідомлено, що станом на 31.12.2012 р. згідно матеріалам інвентаризаційної і реєстраційної справ право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано. (а.с. 51 звор.)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2015 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири за адресою: АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_2, померлій 02.03.2015 р., з причин відсутності реєстрації на вищевказану частку за спадкодавцем. (а.с. 15)

ОСОБА_2 набула право власності на 1/4 частки вказаної квартири на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прийнятого 19 червня 1992 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 названого Закону передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Цей закон не передбачає обовязковості державної реєстрації права власності і встановлює інший момент (підставу) набуття права власності - оформлення свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації. Таке свідоцтво оформлено Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів 30.12.1997 р. згідно з розпорядженням № 110668 від 30.12.1997 р. та зареєстроване і записане у реєстрову книгу за № 3-11015.

Отже з 30.12.1997 р. ОСОБА_2 набула право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_4. Це право підлягає спадкуванню.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У написанні українською мовою прізвищ позивача та спадкодавця міститься розбіжність в одній літері. Оцінка досліджених судом вказаних доказів, які є належними, допустимими і достовірними, в їх сукупності, дає підставу для висновку, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч. 1 ст. 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. До складу спадщини, як встановлено ч. 1 ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В довідках № 1613 від 29.04.2015 р. та № 1832 від 21.05.2015 р., виданих та підписаних бухгалтером та начальником дільниці № 2 КП «ЖКС «Черьомушки», зазначається, що ОСОБА_2 проживала і була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 29.03.1971 р. по день смерті 02.03.2015 р. (а.с. 45 звор., 46)

ОСОБА_1 в установленому ЦК України порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, як спадкоємець, який проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також, як спадкоємець, що подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Інші спадкоємці за законом або за заповітом відсутні.

Суд критично ставиться до відомостей про наявність заповіту від імені ОСОБА_2, посвідченому 14.02.1995 за № 707 Кремінською державною нотаріальною конторою Луганської області.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру видно, що цей заповіт зберігається у Луганському обласному державному нотаріальному архіві, а саме в м. Луганську, яке згідно з розпорядженням Кабінету міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» зі змінами належить до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

21.05.2015 р. нотаріус Сьомої одеської державної нотаріальної контори направив запит № 1828/02/14 до Луганського обласного державного архіву щодо уточнення відомостей про ОСОБА_2, яка підписала заповіт посвідчений 14.02.1995 за № 707 Кремінською державною нотаріальною конторою Луганської області, а саме у разі співпадіння дати народження та місця проживання заповідача з датою народження та місцем проживання спадкодавця з проханням вислати копію заповіту та повідомити чи не скасовувався цей заповіт. Відповіді нотаріусом на листопад 2016 року не отримано, що підтверджується дослідженою судом копією спадкової справи № 275/2015.

Крім того, в цій довідці відсутні будь-які відомості, які б могли індивідуалізувати спадкодавця. З пояснень позивача видно, що його матір ОСОБА_2 ніколи не виїжджала до м. Кремінна Луганської області.

Тому суд вважає цей факт співпадінням прізвища, імені та по батькові особи, яка підписувала заповіт у м. Кремінній Луганської області, зі прізвищем, імям та по батькові спадкодавцем у даній справі.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі зазначеного, суд визнає за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 02 березня 2015 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, -

СУД

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 02 березня 2015 року.

Квартира складається з двох кімнат, загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

С У Д Д Я: