АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 670/73/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1049/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Корніюк А.П., Юзюка О.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 670/73/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", про відшкодування моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо - транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом, вказувала, що 24 липня 2015 року, відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ - 21134, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автошляху Житомир-Чернівці, неподалік м. Старокостянтинів здійснив наїзд ззаду на автомобіль марки ВАЗ 21063, під керуванням ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, який зупинився для повороту ліворуч, в результаті зіткнення автомобіль ВАЗ винесло на смугу зустрічного руху де зіткнувся з автомобілем Renault Kangoo 600, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Віньковецького районного суду від 19 серпня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Зазначала, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК "Провідна", яка здійснювала страхове відшкодування. В обґрунтування позову ОСОБА_2 також вказувала, що внаслідок ДТП її автомобіль ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 був настільки пошкоджений, що отриманої суми страхового відшкодування не достатньо для його відновлення. Позивач

зазначала, що хворіє, тому транспортний засіб є необхідним засобом для її пересування. Вказувала, що внаслідок пошкодження автомобіля та неможливості його відновити важко переживає, через постійні думки про відновлення автомобіля часто піднімається артеріальний тиск, турбують сигнальні головні болі, має часто безсоння. Оскільки винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_1, то позивач вважала, що він має відшкодувати заподіяну їй моральну шкоду. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь 10000 грн. моральної шкоди та судовий збір.

Ухвалою Віньковецького районного суду від 24 лютого 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору залучено приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна".

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15 квітня

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Волкова О.М. Провадження № 22-ц/792/1049/16

Доповідач -Костенко А.М. Категорія № 30, 34

2016 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 551 грн. 20 коп. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суд вирішив спір щодо неналежного позивача, оскільки ОСОБА_2 не є власником пошкодженого автомобіля, не була учасником ДТП, тому не має права пред'являти позов. Крім того, при поданні позову суду не були надані належні докази в обґрунтування позовних вимог, не були здобуті такі й під час розгляду справи. На думку апелянта, судове рішення ґрунтується на усних, не підтверджених доказами, поясненнях ОСОБА_2 Також, апелянт вказує, що при з'ясуванні обставин справи, не було встановлено наявність умислу в його діях, відповідно не встановлено причинний зв'язок між його діями та наслідками. Вважає, що суд необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про залучення ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" як співвідповідача. Також апелянт вказує, що при вирішенні спору не вірно застосовано норми чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з

29 вересня 1982 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

В 2007 році подружжям було придбано автомобіль НОМЕР_3, який є спільним сумісним майном подружжя, однак власником якого було зареєстровано ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на автомобіль НОМЕР_3.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. В зв'язку з цим автомобіль НОМЕР_4 перейшов у її власність.

24 липня 2015 року 15 вересня 2013 року біля 13 годин 50 хвилин громадянин ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_5 на 144 км. автодороги Житомир-Чернівці, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який належить позивачці ОСОБА_2 В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_6 отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_2 була заподіяна матеріальна шкода пошкодженням належного їй автомобіля в розмірі 16284 грн. 40 коп.

Постановою Віньковецького районного суду від 19 серпня 2015 року, що набрала законної сили, ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Між ПАТ "Страхова компанія "Провідна" та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Після звернення позивачки до страхової компанії їй було виплачено у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 16284 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. ст. 1218, 1220, 1264 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода поряд з іншим полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Ст.ст. 1167, 1188 вказаного Кодексу передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на вказані норми закону, обставини справи, доведеності вини відповідача в пошкодженні майна, належного позивачці та, враховуючи характер та обсяг фізичних та моральних страждань, яких зазнала позивач внаслідок пошкодження належного їй майна, їх тривалості, тяжкість вимушених змін у її життєвих обставинах, викликаних неможливістю користування транспортним засобом для особистих потреб, її стану здоров'я суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості правомірно задовольнив позовні вимоги частково і визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 4000 грн.

Доводи апеляційної скарги, що моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, має відшкодовувати страхова компанія слід відхилити.

Так згідно норм чинного законодавства право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року (справа № 6-2808цс15), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Крім того у відповідності ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено розмір моральної шкоди, який відшкодовується страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

За змістом статті 9 вказаногоЗакону страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

З аналізу даних норм Закону вбачається, що страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Таким чином, якщо потерпілому не виплачувалось страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, то не має підстав для стягнення з страхової компанії страхового відшкодування моральної шкоди, оскільки розмір такого відшкодування в розумінні вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначається виключно від розміру іншої страхової виплати.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, позивачу не була заподіяна шкода її здоров'ю та страхова компанія не виплачувала позивачці страхову виплату за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Безпідставними є також твердження апелянта, що позивачці відшкодовується лише моральна шкода, що пов'язана з ушкодженням здоров'я потерпілого, адже ці доводи суперечать нормам ст. 23 Цивільного кодексу України, за якими підлягає відшкодуванню моральна шкода, заподіяна у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна потерпілого.

Також не заслуговують на увагу і твердження апелянта про відсутність його вини в заподіянні моральної шкоди позивачці.

Вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивачки, чим відповідно їй і було завдано моральної шкоди, підтверджується постановою суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2016 року залишити без з мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко