№ 336/4500/16-ц
пр. № 2/336/2416/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» (далі ТОВ «Служба термінового кредитування») звернулось з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, зміненим в ході розгляду справи, вказавши, що між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 30 від 14.04.2014 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 1000 гривень строком до 06.03.2014 року зі сплатою відсотків в сумі 280 гривень. В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, 14.04.2014 року було укладено договір поруки між ТОВ «Служба термінового кредитування» та ОСОБА_1 в межах суми зобовязань 50 гривень. Оскільки ОСОБА_2 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 50 гривень, а також стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 12440 гривень та судові витрати.

Оскільки позивач не відмовлявся від позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1, та не просив залишити позов без розгляду в цій частині, тож суд виходить з того, що позовні вимоги ТОВ «Служба термінового кредитування» у відповідності до первісної та уточненої позовної заяви заявлені до обох відповідачів, зокрема, з ОСОБА_1 вимоги обмежуються стягненням 50 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача на підставі наданих доказів.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась в установленому порядку судовими повістками за зареєстрованим місцем проживання.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, а також письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, визнає частково, згоден в вимогами про стягнення суми основного боргу у 1000 гривень та відсотків в сумі 280 гривень, однак, просить відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення пені за застосуванням положень ст. ст. 551, 616 ЦК України.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

14.04.2014 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 30. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит в сумі 1000 гривень строком до 27.04.2014 року включно, зобовязавшись повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2% за кожен день користування кредитом. Всього до 27.04.2014 року ОСОБА_2 зобовязався сплатити 1280 гривень. Порядок погашення кредиту, нарахування процентів, пені за кредитним договором визначений розділами 3, 6 договору.

14.04.2014 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та ОСОБА_1 на забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 забезпечується виконання ОСОБА_2 зобовязань частково. Передбачена договором відповідальність ОСОБА_1 перед ТОВ «Служба термінового кредитування» обмежується загальною сумою 50 гривень.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку ОСОБА_2 належним чином зобов'язання з повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 02.11.2016.2016 року виникла заборгованість в загальній сумі 12440 гривень, з яких 1000 гривень заборгованість по кредиту, 280 гривень проценти, 11160 гривень пеня.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею).

Можливість забезпечення виконання зобовязання укладенням договору поруки передбачено ст. 553 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ч. 1 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги в частині суми кредиту та процентів визнав повністю, відповідач ОСОБА_1 заперечень своїх за позовом не надала, суд вбачає законні підстави для стягнення кредиту в сумі 1000 гривень та процентів в сумі 280 гривень з відповідачів, при цьому з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути 50 гривень, а з відповідача ОСОБА_2 1230 гривень рахунок погашення заборгованості по сумі кредиту та процентам.

При вирішенні спору в частині стягнення пені суд виходить з наступного.

Відповідач ОСОБА_2 у своїх запереченнях просив суд про одночасне застосування положень ст. 515 та ст. 616 ЦК України, які передбачають зменшення розміру неустойки з різних підстав.

Так, відповідно до ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Дослідивши доводи сторін та дослідивши надані письмові докази, суд не вбачає підстав вважати, що кредитор своїми діями чи бездіяльністю сприяв збільшенню розміру пені, адже, відповідач ОСОБА_2 знав про наявність у нього заборгованості за кредитом, натомість не намагався виконати свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів, а також і не звертався до ТОВ «Служба термінового кредитування» для вирішення питання щодо реструктуризації заборгованості, тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачє підстав для застосування положень ст. 616 ЦК України.

Статтею 551 ч. 4 ЦК України вказано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Позивачем розмір пені визначений у сумі 11160 гривень, сума кредиту, на який нараховувалась пеня становить 1000 гривень.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача ОСОБА_2 щодо значного перевищення суми пені розміру збитків, який дорівнює сумі наданого кредиту.

Враховуючи такі висновки суду, а також приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_2 певних захворювань, на підтвердження яких ним надані виписки з медичної картки, суд вбачає підстави для зменшення розміру пені до 1000 гривень, що відповідає розміру збитків.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» 50 гривень (пятдесят гривень) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 30 від 14.04.2014 року, а також судовий збір в сумі 5,55 гривень (п'ять гривень 55 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» 2230 гривень (дві тисячі двісті тридцять) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 30 від 14.04.2014 року, а також судовий збір в сумі 246,64 гривень (двісті сорок шість гривень 64 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк