Ухвала

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_5, до ОСОБА_6 про стягнення орендної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому на території Лозуватської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,47 га. У березні 2008 року між ним і відповідачем укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 5 років. Відповідно до договору ОСОБА_6 зобов'язався сплачувати орендну плату в розмірі 1 тис. грн на рік до 31 грудня відповідного поточного року оренди. У разі невнесення орендної плати у зазначений строк справляється пеня в розмірі 0,2 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, передавши земельну ділянку в оренду відповідачеві. Проте останній не сплатив йому орендну плату за 2011-2012 роки, чим допустив заборгованість у розмірі 2 тис. грн, яку просив стягнути на свою користь. Також ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_6 пеню за прострочення сплати орендної плати за вказаний період у розмірі 1 834 грн.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року, позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2016 року залучено до участі у справі правонаступника померлого позивача - ОСОБА_5.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 61, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що ОСОБА_6 порушував умови договору оренди земельної ділянки - не сплачував орендну плату за 2011-2012 роки, тому відповідач повинен сплатити її на користь орендодавця, а також пеню за прострочення сплати орендної плати за вказаний період.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо оцінки наявних у справі доказів, що призвело до порушення норм матеріального права, не є суттєвими, на правильність висновків судів не впливають, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних підстав.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.В.Маляренко

І.К.Парінова