Справа № 636 / 1624 / 15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригін О.С.,

за участю секретаря судового засідання Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, просила стягнути пеню по сплаті аліментів у сумі 41449,49 грн., посилаючись на те, що вона має від відповідача дитину, доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з нею, а відповідач проживає в іншому місце і матеріальної допомоги на утримання дитини не дає. На підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02.04.2013 р. по справі № 636/1022/13-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Незважаючи на це, відповідач частково сплачував аліменти, але в подальшому злісно ухиляється від сплати аліментів. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань утворилася заборгованість, яка до теперішнього часу не сплачена.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, діючий за довіреністю від 12.05.2015 року (а.с. 14), вимоги позовної заяви в частині стягнення пені підтримав, просив позов задовольнити, надав пояснення відповідно до викладеного вище та відмовився від позовних вимог щодо стягнення судових витрат на правову допомогу.

Відповідач та його представник ОСОБА_5, діючий за договором про надання правової допомоги від 14.05.2015 року (а.с. 21), у судовому засідання позовні вимоги не визнали, пояснили, що дійсно наявна заборгованість по аліментам, але виникла вона не з вини ОСОБА_2, а тому стягнення пені по аліментам вважають не обгрунтованим.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані доказі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину, доньку ОСОБА_3. На підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02.04.2013 р. по справі № 636/1022/13-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2013 року і до повноліття дитини (а.с.7). Як свідчить розрахунок заборгованості по аліментам складений державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ від 27.08.2014 року за період з 05.03.2013 року до 14.08.2014 року сума не сплаченої заборгованості становить 6411,65 грн. (а.с. 4), що підтверджує несвоєчасну сплату аліментів відповідачем і наявність правових підстав для стягнення неустойки відповідно до статті 196 СК України.

Оцінюючи вимоги позивача щодо розміру неустойки суд вважає, що відповідач був обізнаний про судове рішенням про стягнення аліментів, що не заперечує сам відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у формі пені за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, настання наслідків у вигляді неустойки при заборгованості за несвоєчасну сплату аліментів можливе лише за наявності вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти. Суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача неустойки за період з 01 квітня 2013 року по 27 березня 2015 року з огляду на те, що відповідач був належним чином обізнаний про обов'язок сплачувати аліменти, однак відповідне судове рішення належним чином не виконуваа, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем.

Суд враховує, що відповідно до наданих державним виконавцем відомостей відповідач частково сплачував аліменти: у квітні 2014 року відповідач сплатив 4000 грн. та погасив заборгованість за період з березня 2013 року по жовтень 2013 року. Інших відомостей щодо сплати аліментів у вказаний період суду не представлено, відповідач та його представник зазначений порядок оплати та виплачені суми в судовому засіданні не спростували.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, необхідно з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня пред'явлення позову до суду, з огляду на заявлені позивачем вимоги, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Тобто пеня за сплату аліментів має обраховуватись за формулою: N*0,01*X, де N накопичена заборгованість за попередній місяць, 0,01 - 1 % від простроченої суми, Х загальна кількість днів прострочення сплати аліментів. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року по справі № 6-81цс13.

Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2013 року по 27 березня 2015 року становить загалом 41449,49 грн. і складається з неустойки за відповідні періоди: березень 2013 р. 579,15 х 0,01 х 395 = 2287,05 грн., квітень 2013 р. 665 х 0,01 х 365 = 2427,25 грн., травень 2013 р. 665 х 0,01 х 334 = 2221,1 грн., червень 2013 р. 665 х 0,01 х 304 = 2921,6 грн., липень 2013 р. 665 х 0,01 х 273 = 1815,45 грн., серпень 2013 р. 665 х 0,01 х 242 = 1609,3 грн., вересень 2013 р. 665 х 0,01 х 212 = 1409,8 грн., вересень 2013 р. 569,15 х 0,01 х = 1889,09 грн., жовтень 2013 р. 665 х 0,01 х 512 = 3404,8 грн., листопад 2013 р. 665 х 0,01 х 482 = 3205,3 грн., грудень 2013 р. 665 х 0,01 х 451 = 2999,15 грн., січень 2014 р. 641,25 х 0,01 х 420 = 2692,2 грн., лютий 2014 р. 641,25 х 0,01 х 392 = 2512,72 грн., березень 2014 р. 641,25 х 0,01 х 361 = 2314,01 грн., квітень 2014 р. 641,25 х 0,01 х 331 = 2121,71 грн., травень 2014 р. 641,25 х 0,01 х 300 = 1923 грн., червень 2014 р. 641,25 х 0,01 х 270 = 1730,7 грн., липень 2014 р. 641,25 х 0,01 х 239 = 1531,99 грн., серпень 2014 р. 641,25 х 0,01 х 208 = 1333,28 грн.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Доказів утворення заборгованості по причинам незалежним від відповідача або перебування на його утриманні інших осіб суду не представлено. За таких обставин суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки вважає, що відповідач мав можливість сплачувати визначений судом розмір аліментів.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. 196 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 10, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, пеню за прострочку сплати аліментів по виконавчому листу №636/1022/13-ц за період з 01 квітня 2013 року по 27 березня 2015 року в розмірі 41449 (сорок одна тисяча чотириста сорок дев'ять) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя -