Справа № 237/3278/16-ц
Провадження № 2/237/1211/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.11.16 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Ліпчанського С. М.

при секретарі: Бахтіяровій Н.В.,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду м. Курахове Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 16 липня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем, актовий запис № 79, зареєстрований Курахівською сільською радою народних депутатів Марїнського району. Від шлюбу мають двоє спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач стверджує, що одруження виявилося невдалим через несумісність характерів, втрати поваги та любові один до одного. Їх фактичні шлюбні відносини припинені. Мешкають сторони окремо один від одного, спільне господарство не ведеться. Намагання зберегти сім`ю не мало успіху.

Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним.

З 2014 року подружжя припинило вести спільне господарство та припинило шлюбні стосунки. З того часу Відповідач не приймає ніякої участі в житті родини, пішов з сімї та проживає з іншою жінкою.

Крім того, як зазначає позивач, за час шлюбу позивачем та відповідачем за спільні кошти було придбано автомобіль KIA MAGENTIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобільний гараж у гаражному кооперативі. На сьогоднішній день позивач з відповідачем не домовилися про порядок поділу нерухомого майна. Отже, позивач змушена звернутися із позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позов визнав повністю в частині розірвання шлюбу, та просив розглянути справу за його відсутності.

З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Щодо розподілу майна подружжя суд зазначає наступне.

З пояснень сторін вбачається, що відповідачу на праві спільної приватної власності належить ? двокімнатна квартира АДРЕСА_1. та транспортний засіб KIA MAGENTIS, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісної власністю, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст. 71 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК , за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 Іванінвою в порядку розподілу майна, набутого в період шлюбу з ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку розподілу майна, набутого в період шлюбу з ОСОБА_2 право власності на автомобіль KIA MAGENTIS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, седан-В, номер кузову Y6LGE22227L002642.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Марїнський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 28.11.16 року