Справа № 760/9034/16-ц
Провадження № 2/760/4172/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 травня 2016 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,

в с т а н о в и в:

18.05.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 119 ЦПК позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Однак зміст позовних вимог не відповідає обставинам, які викладені позивачем в тексті позовної заяви, на підтвердження своїх позовних вимог та доказам, яким він обґрунтовує своїх доводи.

Так, з тексту позовної заяви випливає, що відповідно до розписки від 26.04.2010 відповідач позичив у позивача грошові кошти у сумі 30 000 дол. США строком користування на один рік, з можливістю пролонгації строку дії договору за згодою сторін.

Крім цього, ОСОБА_2 на підставі розписки від 27.10.2010 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 000 дол. США.

З матеріалів позовної заяви випливає, що 27.10.2013 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 24 000 дол. США, які він зобов'язався повернути у строк до 27.10.2014.

У позові зазначено, що 26.04.2014 відповідач повернув частину боргу у розмір 26 000 дол. США у гривнях за курсом НБУ, однак позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 24 000 дол. США.

Таким чином, позивач не обґрунтував вимогу про стягнення з відповідача суму боргу у розмірі 24 000 дол. США, не зазначив на підставі якого саме правочину він просить стягнути вказану суму заборгованості, яким чином були оформлені договірні відносини; чим підтверджується укладення договорів позики на суму 30 000 дол. США та 20 000 дол. США та існування договірних відносин між ними з цього приводу; не зазначено доказів передачі позивачем відповідачу суми боргу, яка є предметом розгляду цієї справи; на яких умовах був укладений договір позики - процентний чи безпроцентний, а також не зазначив докази, що підтверджують кожну з цих обставин.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов'язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд обмежений у праві витребувати докази щодо підстав виникнення спірних правовідносин між сторонами у судовому засіданні.

Крім цього, позивач у своїй позовній заяві позивач просить стягнути на його користь 50 000 грн. за моральні та фінансові збитки.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до статті 119 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У позовній заяві позивач не чітко визначив суму грошових коштів, які він просить стягнути на її користь внаслідок заподіяння їх моральної шкоди. Крім цього, не обґрунтував, якими міркуваннями він керується при визначенні розміру моральної шкоди; не зазначив, якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди у відповідному розмірі; не вказав, якими доказами підтверджується неправомірність дій відповідача при завданні позивачу моральної шкоди.

Частина п'ята статті 119 ЦПК передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач додав до позовної заяви квитанцію № 141810017 від 18.05.2016 про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Однак, позивач подав цивільний позов, в якому одночасно об'єднав одну вимогу майнового характеру та одну немайнового характеру.

Абзац перший частини третьої статті 6 Закону «Про судовий збір» передбачає, що «за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру».

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Позивач у своїй позовній заяві зазначив ціну позову 24 000 дол. США. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 6 Закону «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до відмітки про вхідну кореспонденцію суду, позивач позовну заяву та копії доданих до неї документів подав до суду 18.05.2016.

Відповідно до інформації, яка міститься на сайті Національного банку України, розмір офіційного курсу 100 доларів США становить 2527, 3426 грн. (розмір станом на 18.05.2016).

Таким чином, ціна позову становить 606 562,25 грн. Отже, позивачу належить доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 5 514,42 грн.

З матеріалів справи випливає, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка є вимогою немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Отже, позивачу належить сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру про стягнення моральної шкоди у розмірі 551,20 грн.

Реквізитами для сплати судового збору є: розрахунковий рахунок №0010, отримувач коштів УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: ГУ ДК у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу:*;101;___________________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті). Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва.

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК «суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали».

Враховуючи вищезазначене, позовну заяву належить залишити без руху, встановивши спосіб усунення недоліків шляхом подання нової, належним чином оформленої позовної заяви, її копій та копій доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі та належного доказу сплати судового збору.

Керуючись статтями 119, 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за борговою розпискою - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Шевченко