Ухвала іменем україни
09 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Злазненська сільська рада про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні водним об'єктом, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи, просила зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні водним об'єктом, що межує із земельною ділянкою позивача в с. Вигін Костопільського району Рівненської області, шляхом повного демонтування огорожі (металевої сітки).

Позов мотивовано тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 відповідно державного акту серії НОМЕР_1, виданого 12 лютого 2010 року Злазненської сільської ради. Оскільки ОСОБА_2 вважає, що відповідач перешкоджає їй в користуванні водним об'єктом, звернулась з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка позивача від «А» до «Б», межує із землями Злазненської сільської ради від «Б» до «В», землями загального користування (дорога) від «В» до «Г», землями водного фонду (річка) від «Г» до «А». Відповідач, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 12 червня 2015 року, є власником земельною ділянки площею 0,1459 га, що знаходиться в с. Вигін Костопільського району Рівненської області. Матеріалами справи підтверджено, що земельні ділянки позивача та відповідача не межують між собою. Крім того, встановлено, що землі водного фонду (річки), які межують із земельною ділянкою позивача, межа від «Г» до «А», не межують із земельними ділянками, які належать ОСОБА_3 Даний факт підтверджений також показами представника третьої особи, ОСОБА_4, яка є головою Злазненської сільської ради.

Доводи позивача щодо демонтування огорожі (металевої сітки), спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: актом обстежень земельної ділянки по АДРЕСА_2 складеного 12 жовтня 2015 року Злазненською сільською радою, згідно якого, між земельними ділянками, які належать відповідачу протікає водний об'єкт (струмок), межі земельних ділянок розташовані в притул до водного полотна струмка, металева сітка огорожа (сітка) розміщена на приватизованій ділянці, а не на землях запасу сільської ради.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій, відповідно до положень ст. ст. 78, 79, 90 ЗК України, виходили з того, що земельні ділянки, які належать відповідачу на праві власності огороджені. Огорожа встановлена в межах земельних ділянок. Між земельними ділянками відповідача протікає водний об'єкт (струмок). Доступ до водного полотна є вільним для громадян.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Злазненська сільська рада про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні водним об'єктом.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова