АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6918/16 Головуючий 1 інст.- Бессонова Т.Д.
Справа № 623/1703/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2016 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Піддубного Р.М.,

Трішкової І.Ю.

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2014 року усправі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2014 року визнано мирову угоду укладену між позивачем і відповідачем.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд першої інстанції допустив неповноту з'ясування обставин у справі, вважав їх встановленими, які фактично не доведені.

Затверджуючи мирову угоду, суд не витребував дані про шлюб відповідача, не встановив чи є спільним майном подружжя спірний будинок, не встановив обставини чому не здійснено правочин у нотаріуса.

Постановлюючи ухвалу про затвердження мирової угоди суд не вказав якими доказами сторони обґрунтували свої позиції та не перевірив і не впевнився у добросовісності здійснення сторонами прав в процесі у справі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода є вільною, не суперечить закону, не порушуває прав, свобод чи інтересів осіб та не шкодить державним та громадським інтересам.

З таким висновком суду судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 відповідно розписки від 4 березня 2012 року отримав у борг у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які зобов'язався повернути (а.с. 10).

30 квітня 2014 року відповідач отримав особисто претензію з вимогою повернути борг (а.с. 11).

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача.

У червні 2014 року сторони звернулися до суду з спільною заявою про затвердження укладеної між ними мирової угоди (а.с18-20).

Згідно вимог частин 1-5 статті 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватись лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. До укладення судового рішення у зв'язку з укладанням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити такі дії, у повноваженні на їх вчинення. У разі укладання сторонами мирової угоди суд постановлює ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Відповідно роз'яснень у п.24 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, у разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

За умовами мирової угоди за позивачем визнано право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1, який було придбано в період шлюбу подружжям ОСОБА_2 і тому судова колегія вважає, що мирова угода порушує права дружини ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 02.06.1978 р. по 02.12.2006 р. (а.с. 48, 53). Згідно договору купівлі-продажу 21.06.1993 р. ОСОБА_4 купив житловий будинок літ. А-1 з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, ухвалою суду про затвердження мирової угоди зачипаються права ОСОБА_2

Відповідно до п.1, 4 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1, 4 ст.311, 315, 319, 324 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2014 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, в силу ст.324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Р.М. Піддубний

І.Ю. Трішкова