Справа № 126/2407/15-ц Провадження № 22-ц/772/568/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Вавшка В.С.., ОСОБА_2С

при секретарі: Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 28.12.2015 року по справі за позовом ТОВ "Юридична фірма"АРІЕС" в інтересах ТОВ "Маркс Капітал" до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

ТОВ "Юридична фірма "АРІЕС" в інтересах ТОВ "Маркс Капітал" звернулося до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 20.05.2012 р. в м. Києві по вул. Кільцева дорога сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4; 2) автомобіль НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, що підтверджується первісною довідкою ДАІ, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2012 р. про притягнення до адміністративної відповідальності.

На момент ДТП між відповідачем та приватним акціонерним товариством «СК «Лафорт» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/6316462 від 22.03.2012 р., за яким було застраховано цивільну відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1.

ОСОБА_5 звернулась до ПрАТ «СК «Лафорт» із повідомленням про подію ДТП та 11.06.2012 р. із заявою про виплату страхового відшкодування.

17.07.2012 року фахівцем відділу врегулювання, на підставі звіту про визначення матеріального збитку № 36/06/12 від 02.07.2012 року, був складений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого транспортного засобу потерпілого «Шевроле» д.н.з АІ 0294 СК.

На підставі страхового акту № 26-12-00021-01-1-1 від 11.07.2012 року, розрахунку та заяви потерпілого про перерахування страхового відшкодування, відповідно до норм ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було виплачено страхове відшкодування в розмірі 18 514 грн. 76 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 4136 від 31.08.2012 р.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2012 року (а.с.106) ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні ДТП, яке сталося 20.05.2012 року на вул. Кільцева в м. Києві та встановлено, що остання керуючи автомобілем "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_1 порушила правила дорожнього руху, в результаті чого виникло зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Оскільки відповідач не повідомив письмово протягом 3-х днів про настання дорожньо-транспортної пригоди приватне акціонерне товариство «Лафорт», то останній набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування.

29 квітня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» та приватним акціонерним товариством «Лафорт» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників.

10.11.2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 111 МК про відшкодування шкоди у досудовому порядку, який був отриманий відповідачем 19.11.2014 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Враховуючи наведене, просили позов задовольнити.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 28.12.2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Маркс.Капітал» матеріальну шкоду в сумі 18014 грн. 76 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Маркс.Капітал», судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що остання підлягає до частково задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення частково не відповідає.

Висновок суду щодо права позивача звертатись до суду з регресною вимогою ґрунтується на матеріалах справи та відповідає обставинам справи.

Так, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2012 року (а.с.106) ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні ДТП, яке сталося 20.05.2012 року на вул. Кільцева в м. Києві та встановлено, що остання керуючи автомобілем "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_1 порушила правила дорожнього руху, в результаті чого виникло зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5, зазнав технічних ушкоджень на загальну суму 18514,76 грн., розмір суми відшкодування затверджено в сумі 18014,76 грн., що підтверджується копією страхового акту № 26-12-00021-01-1-1 від 11.07.2012 року (а.с.111).

На момент скоєння ДТП між відповідачем та ПрАТ СК «Лафорт» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.03.2012 р. №АА/6316462 (поліс а.с. 107), за яким СК "Лафорт" застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу "Мерседес".

На виконання договору страхування ПрАТ СК «Лафорт" здійснено виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку у розмірі 18014,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4136 від 31.08.2012 року (а.с.126).

29 квітня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс. Капітал» та приватним акціонерним товариством СК «Лафорт» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників.

Даний договір ніхто недійним не визнавав, а тому доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "Маркс Капітал" є неналежним позивачем спростовується матеріалами справи та висновком суду.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення вимог п.п. 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомила свою Страхову компанію «Лафорт» письмово протягом 3 робочих днів про настання ДТП, чим порушила права Страховика.

Даний висновок суду першої інстанції не відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16.09.2016 року № 6-284цс15, у якій зазначено, що підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Оскільки факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

За таких обставинах, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволені позову.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи; допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 28.12.2015 року скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ТОВ "Юридична фірма "АРІЕС" в інтересах ТОВ "Маркс Капітал" до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку регресу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча: Л.П. Стеблюк

Судді: В.С. Вавшко

ОСОБА_2

з оригіналом вірно