Єдиний унікальний номер №243/8284/16-ц
Номер провадження №2/243/4086/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

«28» грудня 2016 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Жмарьові П.Б.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування Словянської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання незаконним висновку Органу опіки та піклування Словянської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Словянського міськрайонного суду з дійсною заявою про визнання незаконним висновку Органу опіки та піклування Словянської міської ради №29/01-2237 від 20 вересня 2016 року про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він вважає цей висновок незаконним, у звязку з тим, що підставою для надання такого висновку зазначено, по-перше, те, що він не бачився з дитиною в період з 2015-2016 роки. Однак, він не бачився з дитиною не зі своєї вини, а через неприязні стосунки з матірю дитини, яка перешкоджала бачитись йому з дитиною, коли проживала у м.Словянську. Пізніше вона вийшла заміж, змінила місце проживання з м.Словянськ на Київську область. Без його дозволу перереєструвала місце проживання дитини, у звязку з чим зараз він немає можливості спілкуватися з дитиною. До того ж, до отримання ним позову про позбавлення батьківських прав, йому не було відомо про нове місце проживання ОСОБА_4 та їх доньки. З приводу розшуку дитини він звертався до поліції, до служби у справах дітей Словянської міської ради він звертався з заявою про порушення його прав на спілкування з дитиною. По-друге, в обґрунтування свого висновку Орган опіки та піклування Словянської міської ради посилається на висновок експертного психологічного дослідження центру судових експертиз від 14 червня 2016 року №2-14/16. Однак, він не брав участі у цьому дослідженні, в ньому відсутні відомості про його призначення та взагалі він не має юридичної сили, оскільки відсутні підстави для його проведення. Натомість він позитивно характеризується за місцем проживання. По-третє, у висновку зазначено, що заборгованість по аліментам свідчить про свідоме його ухилення від виконання батьківських обовязків. Проте, він надає матеріальну допомогу в силу своїх можливостей, про що свідчать чеки. У нього наразі тимчасові труднощі з роботою, крім того, він проживає разом із матірю та бабусею, мати є інвалідом другої групи, а бабуся похилого віку 76 років. У звязку із зазначеним він має забезпечувати їх матеріально, до того ж останнім часом погіршився його стан здоровя. Зазначив, що обставини викладені у висновку №29/01-2237 від 20 вересня 2016 року суперечать дійсним обставинам справи.

Просив визнати незаконним висновок Органу опіки та піклування Словянської міської ради про позбавлення батьківських прав №29/01-2237 від 20 вересня 2016 року.

Позивач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.46).

Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 04 жовтня 2016 року (а.с.40), у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Додатково зазначив, що єдиною підставою для визнання незаконним зазначеного висновку Органу опіки та піклування Словянської міської ради є невірні висновки до яких прийшла комісія з питань захисту прав дитини, аналізуючи в сукупності надані їм матеріали, пояснення матері малолітньої ОСОБА_5 Зауважив, що висновок експертного психологічного дослідження від 14 червня 2016 року щодо його психологічного стану здоровя не може бути взятий до уваги, оскільки він складений зі слів матері дівчинки ОСОБА_4 Просив задовольнити позовні вимоги та визнати незаконним зазначений висновок від 20 вересня 2016 року.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності №29/01-2528 від 31 жовтня 2016 року (а.с.47), у судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи заперечення наступним. Підставами для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стали зростаюча заборгованість по аліментам та відсутність спілкування батька з дитиною протягом 2015-2016 років, про що не заперечував позивач. Причини, які зазначає позивач у перешкоджанні йому у спілкуванні з дитиною нічим не підтверджуються. У висновку зазначено, що ОСОБА_3 надавалась можливість встановити порядок спілкування з дитиною, а саме звернутись із відповідною заявою та документами до служби у справах дітей Словянської міської ради, але позивач знехтував цим правам. Висновок експертного психологічного дослідження Українського центру судових експертиз комісією з питань захисту прав дитини оцінювався комісією лише у сукупності з іншими доказами. Крім того, до уваги був взятий саме потенційно-негативний вплив батька на психологічний стан та розвиток дитини, а не юридична сила цього документу та підстави проведення вищевказаної експертизи. Вважає, що підстав щоб визнати висновок органу опіки та піклування Словянської міської ради про позбавлення батьківських прав незаконним, немає, а позовні вимоги є необґрунтованими.

Ухвалою суду від 07 листопада 2016 року, до участі у справі у даній справі, було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору матір дитини ОСОБА_4 (а.с.50).

В судове засідання третя особа ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Представником третьої особи, ОСОБА_6, суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (а.с.54).

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне.

Суд розглядає справу на підставі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, тобто в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Предметом розгляду в дійсній цивільній справі є Висновок Органу опіки та піклування Словянської міської ради №29/01-2237 від 20 вересня 2016 року, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки ОСОБА_5 (а.с.8).

Зі змісту висновку вбачається наступне.

Розглянувши на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 31 серпня 2016 року та 15 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, а також матеріали справи, заяву (від 13 вересня 2016 року) та ставлення батька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання батьківських обовязків з виховання і утримання своєї доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Комісією було встановлено.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року.

Малолітня ОСОБА_5 мешкає за адресою: вул.Черкаська, 26/77, село Петропавлівська, Києво-Святошинський район, Київська область разом з матірю ОСОБА_4, чоловіком матері, ОСОБА_7 та молодшим братом ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки Словянського міськрайонного відділу ДВС від 07 червня 2016 року №6/550, заборгованість відповідача по аліментам станом на 01 червня 2016 року становить 30 818,38 грн., що говорить про невиконання ОСОБА_3 батьківських обовязків щодо утримання дитини.

За повідомленням адміністрації ДНЗ №2 «Оленка», за період з 24 вересня 2014 року по 01 березня 2015 року. батько до дитячого садку не приходив, вихованням дитини повністю займається тільки мати ОСОБА_4

Відповідно до висновків експертно - психологічного дослідження Українського центру судових експертиз від 14 червня 2016 року №2-14/06, психологічні особливості та психічні порушення ОСОБА_3, визначені на підставі наданих матеріалів (психічний розлад з вираженими поведінковими порушеннями) є несприятливими для виховання дитини, потенційно становлять загрозу для здоровя та життя дитини ОСОБА_5, потребують обовязкової участі третіх осіб під час побачення батька та доньки задля запобігання можливості шкоди малолітньої дитини.

Також комісією зазначено, що 06 листопада 2016 року та 11 грудня 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання щодо надання до Словянського міськрайонного суду Донецької області висновку щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 за позовною заявою ОСОБА_9 Комісія винесла рішення щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ти самим ОСОБА_3, було надано

можливість приймати активну участь у вихованні та утриманні своєї доньки ОСОБА_9 Ярослави.Але ОСОБА_3І за період 2015-2016 р.р. з дитиною не бачився, спираючись

на те, що мати та рідні дитини не дають йому можливості виконувати свої батьківські обов'язки.

ОСОБА_3 23.02.2015 року звертався до служби у справах дітей Слов'янської міської ради із заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_10 перешкоджає йому в виконанні обов'язків з утримання та виховання доньки ОСОБА_5, так як мати вивезла дитину з міста Слов'янська. На той час в апеляційному суді Запорізької області розглядалася апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2015 року (справа № 243/5132/14, 2/243/30/2015), відповідно до якого він був позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. В службі у справах дітей ОСОБА_3 надали роз'яснення, що у разі скасування рішення Слов'янськом міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2015 року Запорізьким апеляційним судом, відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України та п. 73 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», він має право звернутися до служби у справах дітей з питання встановлення порядку спілкування з дитиною, надавши наступні документи:

1.Заява подається службі у справах дітей за місцем проживання дитиня і

2.Копія паспорту заявника.

3.Довідка з місця реєстрації (проживання) заявника.

4.Копію свідоцтва про укладання або розірвання шлюбу.

З того часу ОСОБА_3 до служби у справах дітей Слов'янської міської ради з питання вставлення порядку спілкування з дитиною не звертався.

Відповідно до довідки № 6-550 від 16.10.2014 року, наданої старшим виконавцем ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_11, заборгованість ОСОБА_3 по аліментам станом на 01.09.2014 рік складала 13 376 грн., а станом на 01.06.2016 рік заборгованість по аліментам ОСОБА_3 становить вже 30 818 грн. Даний факт свідчить про свідоме ухилення батька від виконання батьківських обовязків щодо утримання своєї доньки.

Враховуючи вищевикладене та на підставі п.п.4,5 ст.19, ст. 150, 155. 157, 164, 165 Сімейного кодексу України, а також згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини від 15.09.2016 року, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради визнав, що батька, ОСОБА_3, доцільно позбавити батьківських прав відносно його доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд не може погодитись з доводами представника позивача з приводу того, що таких висновків комісія прийшла передчасно, або, що вони є необгрутованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з заяви від 23 лютого 2015 року до Словянського МВ ГУМВС ОСОБА_3 звертався з проханням вжити заходів по розшуку його малолітньої доньки ОСОБА_5 (а.с.9).

Відповідно до заяви від 23 лютого 2015 року до начальника служби у справах дітей Словянської міської ради, ОСОБА_3 також звертався з проханням зясувати з яких підстав мати його доньки ОСОБА_10 чинить перешкоди у його спілкуванні з дитиною (а.с.10).

Згідно відповіді від 19 вересня 2016 року на вказаний запит ОСОБА_3 було розяснено можливість встановлення порядку спілкування з дитиною (а.с.12).

Відповідно до громадських характеристик ТОВ «Ліра-ЛТД» від 17 листопада 2014 року та 22 серпня 2016 року, скарг або негативної інформації стосовно ОСОБА_3 не надходило (а.с.13;14).

Як вбачається з медичних документів за 2011 та 2014 роки, ОСОБА_3 має захворювання шлунку та підшлункової, у звязку з чим перебував під наглядом лікарів (а.с.15;16).

Проте, зазначені документи на момент розгляду цивільної справи, грудень 2016 року, є неактуальними. Перебіг та характер хвороби не позбавляють позивача можливості реалізовувати свої батьківськи права та обовязки.

Відповідно до копій квитанцій та платіжних доручень ПАТ КБ «ПриватБанку» вбачається, що з 2011 року на рахунок ОСОБА_10 надходять кошти (а.с.16-29).

Однак, дані виплати є нерегулярними, мають мінливий характер та сплачені невстановленою особою.

Відповідно до фотокарток наданих позивачем також вбачається, що він проводив час зі своєю донькою ОСОБА_5, проте встановити точний період часу виготовлення даних фото суд немає можливості (а.с.30-36).

Також під час судового розгляду встановлено, що у жовтні 2014 року у провадженні Словянського міськрайонного суду Донецької області вже перебувала справа за позовом ОСОБА_10 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки ОСОБА_5, по справі було постановлено рішення про задоволення позовних вимог, проте рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року зазначене рішення було скасоване та у задоволенні позову ОСОБА_10 було відмовлено (а.с.37-39).

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав (а.с.68-72).

Таким чином, суд приходить до висновку, що батько малолітньої ОСОБА_5 систематично не виконував свої батьківські зобовязання, у звязку з чим мати дитини вимушена була звертатися до суду про позбавлення батьківських прав, хоча суди і відмовляли їй у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з ухвали Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року, ОСОБА_3 перебував на примусовому лікуванні у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги в диспансерному відділенні КЛПУ «Обласної психіатричної лікарні м.Словянська» з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, наростаючий пар анодний дефект особистості з 25 квітня 2016 року та зазначеною ухвалою вказані методи припинено (а.с.65).

Також, як встановлено висновком № 2-14/06 Експертного психологічного дослідження Українського центру судових експертиз від 14 червня 2016 року, психологічні особливості та психічні порушення ОСОБА_3 є несприятливими для виховання дитини, потенційно становлять загрозу для здоровя та життя дитини ОСОБА_5, потребують обовязкової участі третіх осіб під час побачень батька та дочки задля запобігання можливості шкоди малолітній дитині (а.с.73-85).

Суд не може погодитись з доводами позивача з приводу того, що даний висновок експертної установи складений лише зі слів матері, оскільки з описової частини висновку вбачається, що експертом були досліджені наступні матеріали:

- рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2015 року та апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2015р.;

- постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.06.2011р., винесена у Слов'янському МВ ГУМВС України в Донецькій області;

- текст з смс-повідомленнями за 29-30.05.2011р, (фотокопія);

- ухвала Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, від 20.10.2015р.;

- характеристика на дитин' ОСОБА_5 з ДНЗ №2 Слов'янської міської ради Донецької області, від 24.09.2014р.;

- виписний епікриз з і/х №118 з КЛПУ «Городская детская больница г. Славянска» від 30.01.2012р. на дитину ОСОБА_5;

- характеристики з місця проживання щодо гр. ОСОБА_4. від 19.04.2016р., та щодо гр. ОСОБА_7 від 06.06.2016р.

У звязку з цим, суд вважає, що у комісії з питань захисту прав дитини були всі підстави прийняти даний висновок до уваги, як належний та обґрунтований доказ.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали, що дійсно у вересні 2016 року комісія з питань захисту прав дитини Органу опіки та піклування Словянської міської ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки ОСОБА_5 Підставами для надання такого висновку стали ряд факторів. Мати дитини стверджувала, що ОСОБА_3 більше року не бачився з донькою, не спілкувався з нею, матеріалами попередніх висновків комісій та заборгованістю батька дитини по сплаті аліментів. Батько дитини був присутнім на засіданнях комісії, яких було два, оскільки на першому ОСОБА_3 зазначав, що мати дитини ОСОБА_4 чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, у звязку з чим йому було розяснено порядок звернення з заявою про усунення таких перешкод, проте він так і не звернувся до їх закладу з даним проханням. Так, після другого засідання, на кворумі, більшістю голосів було прийнято рішення надати відповідний висновок. ОСОБА_3 на засіданнях був дуже пасивний, на деякі питання відповідав агресивно, зазначав, що може керувати авто у стані алкогольного спяніння. Лише мати ОСОБА_3 проявляла ініціативу у спілкуванні з онукою. Також свідки зазначили, що при наданні вищевказаного рішення вони керувалися поясненнями сторін, письмовими доказами та медичними документами про психічний стан дитини. Пояснили, що комісія з питань захисту прав дитини Органу опіки та піклування Словянської міської ради існує з 2008 року, це радний орган, до якої входять відділи та служби, які працюють в інтересах дітей. Мати дитини в минулому також зверталася з аналогічним питанням про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, проте йому до останнього розяснювали можливість звернення з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та надавали час для реагування, проте ОСОБА_3 з подібними заявами не звертався та проявив себе з пасивної та байдужої сторони.

Згідно зі ст.164 СК України, батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, судом досліджено посилання позивача на необґрунтованість даного висновку та його незаконність.

Як вбачається з положення про комісію з питань захисту прав дитини при виконкомі Словянської міської ради, затвердженого рішенням виконкому словянської міської ради від 15 травня 2013 року №274, пунктом 2.1.2 якої передбачено розгляд питання щодо позбавлення та поновлення батьківських прав (а.с.64).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Словянської міської ради №552 від 17 серпня 2016 року вирішено затвердити склад комісії з питань захисту прав дитини та як вбачається з даного складу комісії, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 входили до складу зазначеної комісії (а.с.66-67).

Зазначене рішення було постановлене з метою сприяння забезпеченню прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток, відповідно до Постанови кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної з захистом прав дитини».

Згідно виписки з протоколу №16 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 31 серпня 2016 року, на засіданні мало місце питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, де оговорювалися обставини даної ситуації та досліджувалися письмові докази, при цьому позивачем було зазначено, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5 (а.с.91-94).

Згідно виписки з протоколу №17 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 15 вересня 2016 року, на засіданні мало місце питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, де повторно оговорювалися обставини даної ситуації та досліджувалися письмові докази, при цьому позивачем було повторно зазначено, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5 (а.с.87-90).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Словянської міської ради №29/01-2237 від 20 вересня 2016 року було враховано всі зазначені обставини, а саме: заборгованість ОСОБА_3 по аліментам, яка станом на 01 вересня 2014 року становила 13 376 грн., а вже станом на 01 червня 2016 року 30 818,38 грн., його психічний стан, відсутність інтересу до життя доньки та не вживання будь-яких дій до усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, якщо такі були (а.с.8).

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту незаконності висновку органу опіки та піклування Словянської міської ради №29/01-2237 від 20 вересня 2016 року. Суд не приймає як доказ посилання позивача на невірність висновків та неправильність аналізу пояснень та письмових доказів, наданих на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини від 31 серпня та 15 вересня 2016 року, оскільки зазначене ним на засіданнях не оспорювалося та він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5

Позивач по справі не оскаржував дотримання, при винесенні висновку, положення про комісію з питань захисту прав дитини Органу опіки та піклування, її регламенту або дотримання вимог закону, натомість зазначив, що підставою для визнання зазначеного висновку вважає виключно невірні висновки до яких прийшла комісія, неправильний аналіз матеріалів подання та пояснень сторін.

В той же час суд вважає за потрібне зауважити на таке.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України:

-визнання права;

-визнання правочину недійсним;

-припинення дії, яка порушує право;

-відновлення становища, яке існувало до порушення;

-примусове виконання обов'язку в натурі;

-зміна правовідношення;

-припинення правовідношення;

-відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

-відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

-визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Разом з тим, визнання висновку Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав з зазначених позивачем підстав не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, оскільки даний висновок був лише одним з доказів в цивільній справі про позбавлення батьківських прав, оцінювався у сукупності з іншими доказами в цивільній справі.

Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав є лише крайнім заходом впливу Органів опіки та піклування.

На підставі наданих сторонами доказів суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що висновок Органу опіки та піклування Словянської міської ради №29/01-2237 від 20 вересня 2016 року з урахуванням усіх наявних у справі доказів не може бути визнано незаконним.

Керуючись ст.164 Сімейного кодексу України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 16, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Органу опіки та піклування Словянської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання незаконним висновку Органу опіки та піклування Словянської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.О.Чемодурова