Ухвала

іменем україни

22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за додатковою угодою про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором від 24 жовтня 2012 року, посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором станом на 04 листопада 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 417 315 грн 61 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 127 034 грн 47 коп., заборгованості за процентами - 4 345 грн 56 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 182 568 грн 34 коп., штрафу - 103 367 грн 24 коп.

Посилаючись на викладене, а також на положення ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 417 315 грн 61 коп. та судові витрати.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 16 червня 2007 року № SAMDN859 та додаткової угоди до нього від 24 жовтня 2012 року в розмірі 200 931 грн 40 коп., що складається із: 127 034 грн 47 коп. - заборгованість за кредитом, 4 345 грн 56 коп. - заборгованість за процентами, 69 551 грн 37 коп. - пеня.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено, що 16 червня 2007 року між сторонами укладено договір № SAMDN859, відповідно до якого банк надав ОСОБА_4 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 100 тис. грн, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,8 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

Згідно із Тарифами, що є невід'ємною частиною договору, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та строки, передбачені Тарифами, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів.

З метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за договором про надання банківських послуг від 16 червня

2007 року між сторонами 24 жовтня 2012 року укладено додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої зменшено розмір заборгованості, а саме: відсотків - на 101 663 грн 44 коп., пені - на 1 703 грн 80 коп.

Пунктом 1.2 додаткової угоди встановлено, що заборгованість на дату підписання даної угоди становить 150 тис. грн з датою остаточного погашення - до 30 вересня 2016 року, з щомісячним платежем у розмірі 4 425 грн 87 коп., 18 % річних, без комісій та винагород. Погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється щомісяця з 25 до 30 числа кожного місяця на транзитний рахунок НОМЕР_1.

Підписання цієї додаткової угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника (п. 2).

Указана додаткова угода та графік погашення заборгованості підписані ОСОБА_4

Проте, відповідач зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом станом на 04 листопада 2014 року в розмірі 417 315 грн 61 коп., яка складається із заборгованості за кредитом -127 034 грн 47 коп., заборгованості за процентами - 4 345 грн 56 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 182 568 грн 34 коп., штрафу - 103 367 грн 24 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договорами кредиту, а результаті чого виникла заборгованість.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова