Справа № 128/1695/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Воробей В.М.

та учасників процесу:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 грудня 2006 року померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, що розташоване в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області. Позивач, як спадкоємець першої черги, звернулась у квітні 2015 року до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини їй було відмовлено у прийнятті заяви. Як зазначає позивач, вона вчасно не мала можливості звернутися до нотаріальної контори, оскільки смерть її матері дуже негативно вплинула на неї, що виразилось в сильному душевному хвилюванні та переживанні. Відсутність матеріального забезпечення стало ще однією причиною неможливості вчасно звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини. Проте, однією з основних причин, що не давало змоги їй реалізувати своє законне право, це хвороба доньки ОСОБА_6, хвороба якої практично забирала увесь її час та витрачання чималих коштів на її лікування, тому вона звернулася з даним позовом до суду, яким просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 17.12.2015 року прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну підстав позову. В заяві про зміну підстав позовних вимог позивач зазначає наступні підстави звернення до суду з даним позовом: незадовільний стан здоровя її дочки ОСОБА_6, її ОСОБА_1, а також запевнення ОСОБА_4 про те, що вона має право на спадщину, як дочка після смерті матері, оскільки він вписав її в заяву про прийняття спадщини.

Перед останнім судовим засіданням 10.02.2016 року від позивача ОСОБА_1 надійшло через канцелярію суду письмове клопотання, в якому вона просить визначити їй місячний строк для прийняття спадщини після смерті матері.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову.

Також позивач пояснила, що вона доглядала за своєю хворою матір`ю, була на її похованні. Вона була впевнена, що має право на спадкове майно, а в нотаріальну контору не зверталася, щоб не витрачати зайві кошти. З 2003 року її дочка ОСОБА_6 хворіє бронхіальною астмою. Вона також хворіє. Все це потребує значних коштів. Тому вчасно не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

В судовому засіданні 10.02.2016 року під час судових дебатів позивач просила визначити їй місячний строк для прийняття спадщини, оскільки вона так само доглядала за матір`ю. Також вона вважає, що відповідач неналежно доглядав матір.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що позовна заява є необґрунтованою, незаконною та такою, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що причина пропуску встановленого законом строку на прийняття спадщини, яку зазначає позивач, а саме: хвороба її доньки ОСОБА_6, не підтверджена достовірними та допустимими доказами. Позивач знала про смерть матері 09.12.2006 року, була присутня під час її поховання. Після грудня 2006 року вона бувала у ОСОБА_4 майже на усі свята, тобто мала можливість приїздити з м. Гнівань в Вінницький район, а відповідно мала можливість подати у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері. ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 та спадщину після її смерті прийняв, оскільки на момент її смерті постійно проживав і був зареєстрований з нею за однією адресою, а також подав відповідну заяву до Вінницької районної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вважають, що позивач не навела поважних причин, повязаних із обєктивними, непереборними, істотними труднощами, у звязку з якими вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач є здоровою, працездатною людиною, постійно мешкає в Україні, а тому мала можливість направити заяву про прийняття спадщини поштою або звернутися до нотаріальної контори особисто. Відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 21.01.2016 року пояснила, що знає і Мисака, і ОСОБА_6, бо є кумою Мисака, буває у них на всіх святах. ОСОБА_6 була на похованні своєї матері і поминальних обідах 9 днів, 40 днів, і на проводи приїжджала, і на дні народження до сім`ї Мисака приїжджала зі своїм чоловіком та дочкою. Їй невідомо, чи ОСОБА_6 хворіє.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 21.01.2016 року пояснив, що знає родину Мисака досить давно. Знав матір ОСОБА_5. ОСОБА_6 була на похованні своєї матері і на поминальних обідах, і на проводи приїжджала. Бачив також ОСОБА_6 на святах у Мисаків.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності і давши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що дійсно 09.12.2006 року в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 318314, виданого повторно 11.02.2015 року (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавиці: позивач по справі ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР № 0120443 від 10.11.1964 року (а.с.9), свідоцтвом про припинення одруження від 30.10.1968 року (а.с.5), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.11.2014 року (а.с.11), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 388750 від 26.06.1989 року (а.с.10), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 449972 від 31.08.1993 року (а.с.12), а також відповідач по справі ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 432267 від 15.11.1974 року (а.с.57).

Позивач бажає прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_5, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_1 не має можливості, так як вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в звязку з чим нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується письмовою відмовою Вінницької районної державної нотаріальної контори № 1155/02-17 від 12.05.2015 року (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_4, який також є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, що відповідає положенням ч.3 ст.1268 ЦК України і підтверджується копією паспорта громадянина України, актом від 06.07.2015 року, посвідченим головою Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, а також копією домової книги (а.с.55, 56, 58-62).

Статтею 1270 ЦК України встановлюється строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Згідно ч.2 п.24 вказаної постанови Пленуму ВСУ суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.5 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За нормами ст.59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом спадкодавець ОСОБА_5 померла 09.12.2006 року.

Позивач ОСОБА_1 як на причини пропуску встанволеного законом строку для прийняття спадщини посилається на хворобу своєї дочки ОСОБА_6 та на свою хворобу.

Суд не приймає до уваги як доказ копію виписки № 1387 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 від 30.01.2015 року, копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 від 24.09.2009 року, виписку № 113 від 01.10.2015 року з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1, копію виписки № 238 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 11.12.2015 року в підтвердження поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, оскільки вони датовані після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини (а.с.14, 51, 67, 82).

Крім того, суд також не приймає до уваги як доказ в підтвердження поважності причин пропуску встановленого законодавством строку прийняття спадщини копію витягу з медичної карти № 1058 стаціонарної хворої ОСОБА_1, оскільки там вказано, що вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 16.04.2013 року по 22.04.2013 року (а.с.50).

Згідно листа № 1846, наданого Вінницьким обласним клінічним високоспеціалізованим ендокринологічним центром 24.12.2015 року на вимогу суду, вбачається, що з ОСОБА_1 в період з 2007 року по 2015 рік неодноразово була консультована в консультаційній поліклініці їхнього закладу (а.с.105-106).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 від 23.02.2007 року (а.с.13), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, була оглянута лікарем алергологом та їй встановлено діагноз: бронхіальна астма, інтерпретуюча, період нестійкої ремісії, алергічний риніт, алергічний дерматит, період нестійкої ремісії, побутова алергія; призначено лікування в домашніх умовах та рекомендовано санаторно-курортне оздоровлення.

Однак, зазначений доказ виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 від 23.02.2007 року не підтверджує той факт, що вказані в даному документі обставини викликали труднощі для позивача ОСОБА_1 звернутися в шестимісячний строк після смерті матері до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Крім того, юридичну необізнаність ОСОБА_1 суд також не вважає поважною причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини.

Позивач, посилаючись на ту обставину, що не прийняла вчасно спадщину після смерті матері, не надала належних та допустимих доказів суду на підтвердження цих обставин.

Враховуючи зазначене, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Досліджуючи поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які повинні бути пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем причини пропуску цього строку такими не являються, а тому не можуть бути визнані судом поважними.

За таких обставин, позивач пропустила строк для прийняття спадщини не з поважної причини, а тому заявлений нею позов задоволенню не підлягає.

Відповідач та його представник просять застосувати строк позовної давності.

Статтями 256 та 267 ЦК України визначено поняття позовної давності та наслідки її спливу.

Зі змісту зазначених норм випливає, що законодавець пов`язує право застосування судом строку позовної давності лише за наявності встановлення факту порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів і беззаперечно на підставі заяви сторони у спорі.

Оскільки суд прийшов до висновку про необгрунтованість позовних вимог позивача і відсутність підстав для їх задоволення, строк позовної давності в даному випадку застосуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 256, 267, 1270, 1272 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.3, 10, 11, 58, 59, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська