Справа № 356/1158/15-ц Головуючий у І інстанції Лялик Р. М.
Провадження № 22-ц/780/4250/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 45 10.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Олійника В.І.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, житлово побутове підприємство м. Березань Київської області, про вселення в житлове приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 37 по вул. Леніна, 110 у м. Березань Київської області.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно рішення виконавчого комітету Березанської міської ради від 24.07.1991 року за № 70 його сімя в складі трьох осіб (його та батьків) отримала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Батьки згодом залишили квартиру, після чого разом з позивачем в квартирі залишились проживати його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, які у 2014 році забрали всі свої речі і з того часу проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки відповідачі не проживають за місцем реєстрації понад встановлений законом шестимісячний строк без поважних причин, вони втратили право користування цим житлом, що і стало причиною звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи: виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, житлово-побутове підприємство м. Березань Київської області, про вселення в спірну квартиру, посилаючись на те, що вони до 05.01.2014 року проживали у ІНФОРМАЦІЯ_2, як члени сімї ОСОБА_2 (позивача за первісним позовом). Відповідно до довідки за формою №3 від 01.03.2016 року за № 138, виданої Комунальним підприємством «Житлово-побутове підприємство» у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, неповнолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_2

05.01.2014 року внаслідок неприязних стосунків, що склалися в їхній сімї, ОСОБА_3 разом із своїм неповнолітнім сином була вимушена переїхати проживати до своїх родичів за адресою: АДРЕСА_2.

Починаючи з 05.01.2014 року, ОСОБА_3 із своїм сином неодноразово намагалися потрапити до свого житла, у якому вони зареєстровані, проте їм це жодного разу не вдалося через замінені замки на дверях.

Оскільки ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_3 та їхньому сину ОСОБА_4 у користуванні житлом в квартирі за місцем реєстрації, останні і просили суд вселити їх в квартиру АДРЕСА_3.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Вселено ОСОБА_3 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Березанської міської ради від 24.07.1991 року за № 70 батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 отримав на сімю в складі трьох осіб (себе, дружину ОСОБА_6 та сина ОСОБА_2Б.) ордер №604 на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно довідки форми №3 (а.с.48) в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_2 з 1995 року, ОСОБА_3 з 2003 року, ОСОБА_4 з 2000 року.

Також встановлено, що ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 проживали у ІНФОРМАЦІЯ_2, як члени сімї позивача ОСОБА_2, однак в січні 2014 року виїхали з квартири в зв»язку із виниклою конфліктною ситуацією та переїхали проживати до родичів за адресою: АДРЕСА_5.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов про вселення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у спірній квартирі понад встановлений законом шестимісячний строк через поважні причини та відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР не втратили право користування спірним жилим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового Кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлений строк. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин пропущення строку визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Суд має всебічно перевірити доводи сторін, щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у ст. 71 ЖК УРСР строки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 02 квітня 2014 року звернулась до Баришівського РВ ГУМВС України в Київській області з заявою про те, що вона не може потрапити до квартири, в якій зареєстрована, в звязку з чиненням їй в цьому перешкод ОСОБА_2, що підтверджується копіями матеріалів перевірки СО №900 від 02.04.2014 року, проведеної Баришівським РВ ГУМВС України в Київській області (а.с.75-85). Вищезазначені обставини підтверджуються також актами обстеження житлово-побутових умов від 11.11.2014 року та 15.09.2015 року (а.с.50-51).

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 не втратила інтерес до спірної квартири, в якій зареєстрована разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4, і вживала заходів для повернення та проживання в ній, оскільки ці факти мали місце ще до звернення ОСОБА_2 з позовом до неї та сина про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Викладені обставини є підставою для висновку про те, що причини відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в спірній квартирі понад шестимісячний строк, визначений ст. 71 ЖК УРСР, є поважними, в зв»язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду про те, що оскільки ОСОБА_3 з неповнолітнім ОСОБА_4 були відсутні у спірній квартирі з поважних причин, підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірним житлом, відсутні, натомість обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є їхні зустрічні вимоги про вселення до спірного житлового приміщення, в якому вони зареєстровані та яким не можуть користуватися в зв»язку із перешкодами, що їм чиняться.

Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: