Справа № 754/9205/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження заяву лікаря-психіатра КМПНЛ №2 ОСОБА_1, про призначення стаціонарного лікування в примусовому порядку,

В С Т А Н О В И В :

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла зава лікаря- психіатра КМПНЛ №2 ОСОБА_1, про призначення стаціонарного психіатричного лікування в примусовому порядку.

У вказаній заяві лікар-психіатр просить суд розглянути питання щодо примусового стаціонарного психіатричного лікування гр. ОСОБА_2

В обґрунтування вимог заяви лікар-психіатр вказав на те, що на адресу КМПЛ №2 надійшла заява від ОСОБА_3, щодо огляду психіатром її дядька ОСОБА_2 у зв'язку з його неадекватною поведінкою. У заяві племінниці містяться відомості, які вказують на наявність у гр. ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу. гр. ОСОБА_2 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 2004 року. Після смерті дружини, стан хворого поступово погіршувався. З'явилася тривога, нав'язливі думки, підозрілість. Перестав приймати призначене амбулаторне лікування. З маячних мотивів відмовився від їжі і води. 05.05.2016 року ОСОБА_2 оглянутий вдома. На момент огляду хворий виснажений і вкрай ослаблений. Напружений, підозрілий. Висловлює маячні ідеї переслідування, отруєння, відношення. Періодично відчуває слухові обмани. До свого стану не критичний. Встановлено діагноз: «Депресивно-параноїдний синдром внаслідок органічного ураження ЦНС судинного ґенезу». Враховуючи психічний стан хворого, який є небезпечним для його життя, рекомендовано лікування у психіатричному стаціонарі. Спеціалізованою психіатричною бригадою у госпіталізації до стаціонару ТМО «Психіатрія» відмовлено у зв'язку із відсутністю добровільної згоди хворого на стаціонарне лікування. Вказані факти свідчать про наявність у гр. ОСОБА_2 тяжкого психіатричного розгляду, внаслідок чого він вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для нього, а також він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_1 підтримав подану заву, оскільки є всі підстави у призначенні стаціонарного психіатричного лікування в примусовому порядку відносно гр. ОСОБА_2. оскільки і на даний час він висловлює маячні ідеї переслідування, відчуває слухові обмани, перестав приймати призначене лікування та такий стан хворого є небезпечним для його життя. Також, пояснив, що у звязку з тим, що родичі хворого звернулись щодо подачі такого подання, оскільки за його направленням психіатрична лікарня не госпіталіщує хворого - він змушнений звертатись до суду з відповідним поданням, оскільки не лікування хворого загрожує його життю.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення поданої заяви, вважає, що відсутні належні докази того, що гр. ОСОБА_2 не госпіталізують до лікарні.

28.07.2016 року в судове засідання зявились гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які представились родичами (племінницями) гр. ОСОБА_2, яких суд зобовязав надати підтверджуючі родинні стосунки документи, однак дані особи в наступні судові засідання не зявились. Дані особи суду повідомили, що у них наяве лікарське направлення на госпіталізацію, яке завізоване головним лікарем психіатричної лікарні смт Глеваха, щодо госпіталізації (а.с. 24), однак лікар повідомив, що ОСОБА_5 госпіталізують лише за наявності - додатково до направлення - рішення суду.

Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, прокурора, суд приходить до висновку, що заяви слід залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У відповідності до частини 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Аналізуючи наведені норми закону із заявою про примусову госпіталізацію може звернутись лише представник психіатричного закладу в якому має провадитись стаціонарне лікування на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Однак всупереч вказаним вимогам до суду із заявою про призначення стаціонарного психіатричного лікування звернувся лікарь-психіатр, який має право звертатись до суду лише з заявою про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку або про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку.

Відповідно до вимог частин 3, 4 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у заяві фізичної особи або її законного представника про припинення амбулаторної психіатричної допомоги чи госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку мають бути наведені обставини і докази, на яких ґрунтуються ці вимоги. У випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин.

Всупереч вказаним вимогам суду не надано жодних доказів того, що гр. ОСОБА_2 у примусовому порядку був госпіталізований у психіатричний заклад, зважаючи на те, що лікарем-психіатром КМПНЛ №2 ОСОБА_1 виконано всі встановлені законом вимоги для проведення такої госпіталізації, а у випадку відмови самого ОСОБА_2 щодо стаціонарного лікування - психатричний заклад, який приймає для стаціонарного лікування ОСОБА_2 направляє до суду заяву про госпіталізацію особи у примусовому порядку протягом 24 годин, тобто, у самого лікаря-психіатра повноважень на подання такої заяви - не має.

Отже, проаналізувавши пояснення учасників судового розгляду, вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, та відповідно до п.2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України така заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 279 - 282 ЦПК України, ст. ст. 14, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», -

УХВАЛИВ :

Заяву лікаря-психіатра КМПНЛ №2 ОСОБА_1, про призначення стаціонарного лікування в примусовому порядку - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.Г. Таран