Справа №243/229/16-ц
Провадження №2-о/243/52/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Хміль О.М.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського,2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20 грудня 2015 року помер її дідусь ОСОБА_3, який до смерті проживав та був похований у м. Донецьку.

Згідно із ЗУ «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року» №1207, встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9, є недійсним і не створює правових наслідків, а тому єдиною підставою для державної реєстрації смерті фізичної особи є рішення суду про встановлення факту смерті, у звязку із чим, заявник змушена була звернутися до суду із даною заявою. Встановлення факту смерті фізичної особи їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть.

У звязку із викладеним, заявник просила суд винести рішення яким встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, Красноярського краю Російської Федерації, громадянин України, помер 20 грудня 2015 року за місцем свого проживання: м. Донецьк 34, АДРЕСА_1.

Заявник ОСОБА_1, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві. Зазначила, що під час спроби зареєструвати у встановленому законом порядку смерть дідуся ОСОБА_3, у ВДРАЦС м. Словянська заявниці було повідомлено, що для належної реєстрації смерті в органах РАЦС та отримання чинного витягу та свідоцтва про смерть, ОСОБА_1 необхідно надати документи передбачені ст. 17 ЗУ «Про акти цивільного стану», а саме, документи встановленої форми про смерть, видані закладом охорони здоровя, або рішення суду про оголошення особи померлою чи про встановлення факту її смерті. У звязку з тим, що отримати у м. Донецьку відповідні медичні документи неможливо, оскільки медичних установ підконтрольних уряду України у місті не має, заявник змушена була звернутися до суду із даною заявою. Також пояснила, що дідусь як переселенець був тимчасово зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_3, але на час смерті перебував у м. Донецьку. Довідка про смерть видана на території непідконтрольній владі України. Похованням дідуся займалася заявниця, її мати та брат. Дідусь помер удома, був похилого віку, хворів. Отримання свідоцтва про смерть їй необхідно для того, щоб зняти ОСОБА_3 з реєстрації як у м. Донецьку, так і за тимчасовою адресою реєстрації у м. Словянську, отримати свідоцтво про смерть.

Представник заінтересованої особи ВДРАЦС по м. Словянську будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, натомість суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, рішення винести згідно із вимогами діючого законодавства.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що вона є подругою заявниці, у них по вул. Плеханова, 71-А проживала заявниця із сімєю, як переселенці, при цьому вони були за вказаною адресою зареєстровані. Потім дідусь ОСОБА_3 повернувся до м. Донецька, де 20 грудня 2015 року помер. Вона особисто була присутня на похованні дідуся ОСОБА_1, може ствердити, що дійсно ОСОБА_3 був похований у м. Донецьку.

Свідок ОСОБА_5 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних їм доказів.

Як видно з копії свідоцтва про народження ОСОБА_5: V-НО №360836 (а.с. 20) заявник ОСОБА_1 народилась 01 січня 1983 року та є донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно свідоцтва про народження Серії:І-УР №912820 (а.с.19) ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу Серії:ІІІ-НО №363255 (а.с. 19), 10 січня 1981 року вийшла заміж, змінивши таким чином дошлюбне прізвище «Соколова» на «Сугоняко».

Згідно із довідкою № від 17 вересня 2015 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, ОСОБА_3 тимчасово значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 «а» (а.с. 14).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, 14 січня 2016 року зверталась до Відділу ДРАЦС по м. Словянську із заявою про державну реєстрацію смерті дідуся, однак, у реєстрації їй було відмовлено.

Так, як видно зі змісту розяснення ВДРАЦС по м. Словянську № 94/03.2-45, від 14 січня 2016 року (а.с. 6, 6 з.б.) провести реєстрацію смерті та видати свідоцтво про смерть неможливо, оскільки підставою для реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоровя чи судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Згідно із представленого суду лікарського свідоцтва про смерть №939 від 21 грудня 2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 20 грудня 2015 року у Пролетарському районі м. Донецька по вул. Єрмакова, буд. 30, у кв. 1 (а.с. 7, 7 з.б.).

Відповідно довідки про причину смерті, ОСОБА_3 помер у віці 87 років, причиною смерті стала хронічна судинно-мозкова недостатність церебральний атеросклероз ІІІ ст..

Згідно із розрахунковою квитанцією РК-1 №178312 , на поховання було витрачено грошові кошти на загальну суму у 3 350 грн. 00 коп., а саме: гроб 1700 грн.; хрест 1000 грн.; постіль 650 грн. (а.с. 21).

Судом оглянуті фотознімки із зображенням могили ОСОБА_3Г.(а.с. 22).

Відповідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно п. 8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Горлівка Донецької області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецька.

Як видно з наданих заявником медичних документів, як то, лікарського свідоцтва про смерть, довідки про причину смерті, їх було сформовано на території м. Донецьк після припинення доступу до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Донецьк.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Відповідно п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Встановлення такого факту в даному випадку необхідне заявниці з метою отримання свідоцтва про смерть та зняття ОСОБА_3 з реєстрації як у м. Донецьку, так і за тимчасовою адресою реєстрації у м. Словянську Донецької області.

Заявниця не має можливості отримати свідоцтво про смерть її дідуся, оскільки у неї на даний час відсутнє лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть), у звязку з тим, що смерть її дідуся відбулася на території, де безпосередньо проводиться АТО, та дана територія не підконтрольна владі України.

Відповідно роз'яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

З урахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні медичні документи, котрі хоч і не є офіційними документами, які створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із показаннями свідків ОСОБА_4Ю, та ОСОБА_5, які у судовому засіданні під присягою ствердили, що дійсно ОСОБА_3 помер 20 грудня 2015 року, і вони були присутні при його похованні, документами, які підтверджують витрати на поховання, фотозображеннями могили ОСОБА_3, дають можливість суду дійти висновку, що смерть ОСОБА_3 настала 20 грудня 2015 року за вказаних у заяві обставин.

Суд також зазначає, що приймаючи до уваги вказані письмові докази, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, отже у тому становищі, у якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо смерті свого рідного дідуся, а тому звертаючись до суду, надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Суд також зазначає, що вищенаведені медичні документи, документи, які підтверджують витрати на поховання, фотозображеннями могили ОСОБА_3, показання свідків, на думку суду є узгодженими між собою, не містять внутрішніх протиріч і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 20 грудня 2015 року у м. Донецьку.

Відповідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених відповідно його обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження у ході судового засідання.

За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, 256 ч. 1 п. 8, 257, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, Красноярського краю Російської Федерації, громадянин України, помер 20 грудня 2015 року за місцем свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, причина смерті хронічна судинно-мозкова недостатність церебральний атеросклероз ІІІ ст.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 15 лютого 2016 року.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич