Провадження №2/359/2020/2016
Справа №359/5824/16-ц
08 листопада 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Орджонікідзевугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із затримкою термінів її виплати, середнього заробітку за час простою,-
У судове засідання позивач не зявився. Його представник ОСОБА_3 надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд задовольнити його, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ДП «Орджонікідзевугілля» не зявився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в ДП «Орджонікідзевугілля» на посаді підземного прохідника Структурного підрозділу «Шахта імені ОСОБА_2». 13 травня 2015 року він був звільнений на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.11-22).
У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Крім того, у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.
Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановлено, що позивач не виконав вказаний обов'язок, а саме: не надав до суду відомості про кількість робочих днів та розмір заробітної плати за останні два календарні місяці перед звільненням з роботи. У зв'язку з цим неможливо визначити середньомісячне число робочих днів та розмір середньої місячної заробітної плати.
З огляду на це, ОСОБА_1 належить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно з п.2 та п.3 положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1997 року, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Згідно з положенням ч.2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати. Так, основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Проаналізувавши наведені норми закону, суд приходить до висновку, що компенсація втрати частини заробітку, розрахованої відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги, розраховується, виходячи з розміру заробітної плати після утримання податків і платежів, а також виходячи з розміру заробітної плати без врахування будь-яких доплат, надбавок, гарантійних чи компенсаційні виплат.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження розміру заборгованості ДП «Орджонікідзевугілля» перед ОСОБА_1 виключно по заробітній платі, тому суд обєктивно позбавлений можливості перевірити правильність розрахунків компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплаті, які зазначені у позовній заяві.
Згідно з положенням ст.34 КЗпП України - простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами .
Крім того, в своїй позовній заяві позивач посилається на ч.3 ст.113 КЗпП України відповідно до якої, за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо організації роботи під час простою на підприємстві» від 23 жовтня 2007 року №257/06/187-07 на час простою не з вини працівника оформлюється акт простою (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи) та наказ власника або уповноваженого ним органу. Якщо простій має цілодобовий (тижневий) характер, власник або уповноважений ним орган повинен у наказі обумовити необхідність присутності або відсутності працівника на роботі.
Тобто, в період часу з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року, з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з 01 лютого 2015 року по 31 квітня 2015 року на підприємстві значився простій не з вини позивача. Оскільки причиною простою підприємства було проведення антитерористичної операції на території м. Єнакієве Донецької області, де розташовується підприємство.
За правилами ч.1 ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).
Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачем не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ДП «Орджонікідзевугілля» було оформлено акт простою чи керівником ДП «Орджонікідзевугілля» було видано наказ щодо простою підприємства за періоди з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року та з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2015 року.
У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
При предявленні позову до суду ОСОБА_1 не сплатив судовий збір, оскільки він звільнений від його сплати. Предявлений ним позов задоволений. Тому, з ДП «Орджонікідзевугілля» належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1378 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.34, ч.1 ст.113, ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України, ст.34 Закону України «Про оплату праці», п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, п.2 та п.3 положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1997 року, ч.3 ст.88, п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, та може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський