Справа № 202/9902/14-ц
Провадження № 2/0202/1313/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Котулі А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що з ОСОБА_2 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1993 року. Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Проживаючи однією сім'єю виявилось, що вона з чоловіком має різні погляди на сімейно-шлюбні відносини та саме через ці обставини вони не змогли знайти спільної мови та досягти згоди у питаннях, що стосувались їх сім'ї та в результаті втратили один до одного повагу. Крім цього, відповідач зловживає спиртними напоями, у стані сп'яніння влаштовує скандали і сварки із застосуванням фізичного насильства як до неї, так і до її матері. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 2010 року. Подальше сумісне життя, примирення між ним та відповідачем, збереження родини неможливе.

В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовну заяву та викладені в ній обставини підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб з ОСОБА_2

Відповідач та його представник з'явились в судове засідання, відповідач просив суд надати строк для примирення, заперечував щодо позовних вимог. Зазначив, що вони з дружиною проживають разом та ведуть спільне господарство.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з з 25 вересня 1993 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, 25.09.1993 року, актовий запис № 1084.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач та відповідач сумісних неповнолітніх чи малолітніх дітей не мають.

Як зазначала в позові ОСОБА_1, спільне життя між сторонами не склалося, з 2010 року вони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо, у неї відбулась втрата почуттів і відсутня згода на перебування у шлюбі з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Матеріали справи містять висновок судово-медичного експерта КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" № 5007 та висновок судово-медичного експерта КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" № 625 щодо виявлених у гр. ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, яка в позовній заяві наголошувала про факт нанесення їх саме відповідачем.

За таких обставин, суд вважає неможливим надати строк для примирення.

Разом із цим, відповідач жодними належними та допустимими доказами не підтвердив факт спільного проживання з позивачем на теперішній час.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України ст.ст. 24, 56, 111, 112 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Ленінської ради м. Дніпропетровська 25 вересня 1993 року, автовий запис № 1084 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда