Справа № 555/746/16-ц
Номер провадження 2/555/360/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Григорієвій В. М.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача

ОСОБА_2 - адвоката Удода В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вказує в позовній заяві від 13 квітня 2016 року, що з 10 травня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано на підставі рішення Березнівського районного суду від 11 січня 2011 року (справа № 2-77/11).

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4, яку після розірвання шлюбу за рішенням суду залишено проживати з нею.

На підставі рішення Березнівського районного суду від 2 грудня 2010 року з відповідача стягуються аліменти на її користь в розмірі 400 гривень щомісячно, які ОСОБА_2 сплачує нерегулярно і має заборгованість в сумі 3 600 гривень.

26 січня 2016 року вона зареєструвала шлюб з громадянином Турецької Республіки ОСОБА_11, який проживає в м. Стамбулі.

В даний час виготовляє документи для тимчасового виїзду за кордон, в тому числі проїзний документ для дитини. Має намір під час літніх канікул оздоровити дитину в сприятливих кліматичних умовах у Туреччині, тим більше, що по стану здоров'я дитина потребує дворазового в рік санаторно-курортного лікування, адже проживає в зоні радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Батько дитини ОСОБА_2 в розмовах по телефону спочатку не заперечував проти тимчасової поїздки дитини за кордон, проте в даний час не дає такої згоди без жодних аргументів.

Покликаючись на ст. ст. 151, 154 СК України ст.ст. 1-2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» просить суд надати дозвіл на виїзд її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Турецької Республіки у період з дня набрання законної сили рішенням суду і до строку дії проїзного документу дитини, без згоди і супроводу батька ОСОБА_2.

В судовому засіданні свої вимоги позивачка ОСОБА_1 підтримала з наведених у заяві підстав, надала суду на ім'я доньки ОСОБА_4 паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який дійсний з 26 квітня 2016 року по 26 квітня 2020 року. Зазначила, що з другим чоловіком мають двохмісячну дитину.

Позивачка ОСОБА_1 також пояснила, що органом міграційної служби їй особисто надано право виїзду за кордон на термін три місяці. Вона не в змозі і на даний час не має наміру виїжджати до Туреччини на постійне. проживання Дитина навчається у школі і по закінченні літніх канікул її донька повернеться до школи.

Просить її позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Удод В.Ф. вимоги позивачки ОСОБА_1 заперечив.

Покликається на те, що колишня дружина його довірителя має іншу сім'ю, її чоловік постійно проживає в Туреччині, а тому є небезпека, що дитину залишать там на постійне проживання. Крім цього, позивачкою не надано суду доказів про матеріальне становище її чоловіка та чи зможуть вони забезпечити дитині належні матеріально-побутові умови для її проживання там. Разом з тим доводить, що на день розгляду справи судом відповідач ОСОБА_8 заборгованості по сплаті аліментів перед позивачкою не має, підтверджує вказаний факт довідкою ДВС Березнівського районного управління юстиції № 2047 від 1 червня 2016 року.

Звертає увагу на політичну ситуацію в Туреччині та безпеку в її столиці - місті Стамбулі, адже саме туди має намір поїхати позивачка, вказуючи, що там існує небезпека терористичних актів.

Насамкінець зазначає, що позивачка ОСОБА_1 не надала доказів того, що орган опіки і піклування не заперечує щодо зміни місця проживання дитини, а його представника не було залучено до участі у справі.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Удода В.Ф., дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Права і обов'язки відповідача ОСОБА_2 як батька дитини, яка проживає з матір'ю, позивачкою по справі ОСОБА_1, врегульовані сімейним законодавством.

У відповідності зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В судовому засіданні з пояснень учасників судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 таких перешкод ОСОБА_2 не чинила, натомість він не намагався систематично бачитися з донькою.

В той же час у відповідності з ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Свідоцтвом про народження малолітньої ОСОБА_4 (а. с. 4.), громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Яцьковичі Березнівського району Рівненської області, стверджується, що вона є донькою сторін по справі.

Позивачка по справі ОСОБА_1 уклала шлюб з громадянином Туреччини ОСОБА_11 28 січня 2016 року (а. с. 6).

Надана нею копія паспорта (а. с. 10) свідчить, що зареєстроване місце її проживання - АДРЕСА_1

Як вбачається з паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, що виданий її доньці ОСОБА_4, остання має право на виїзд за межі України в період з 26 квітня 2016 року по 26 квітня 2020 року.

З рішення Березнівського районного суду від 11 січня 2011 року (а. с. 9) відомо, що шлюб сторін по справі розірвано. При цьому дитину було залишено проживати з матір'ю ОСОБА_9

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши і давши оцінку наданим ними доказам, суд приходить до висновку, що заперечення, які висуває сторона відповідача в судовому засіданні, та покликання на обставини, які, на думку представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Удода В.Ф., перешкоджають тимчасовому виїзду його доньки з матір'ю за кордон, не заслуговують на увагу.

Сімейним законодавством наявності жодних додаткових умов при виїзді дитини за кордон, крім передбаченої спеціальним законом згоди того з батьків дитини, хто проживає від неї окремо, не встановлено.

Суд оцінює відмову відповідача на виїзд його доньки ОСОБА_4 за кордон з наведених в судовому засіданні причин не мотивованою і безпідставною.

Суд вважає, що з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин щодо теперішнього сімейного та матеріального стану позивачки ОСОБА_1, подружжя у змозі подбати про належне матеріальне забезпечення малолітньої ОСОБА_4, належне виховання та безпеку доньки, в тому числі по місцю проживання її чоловіка за кордоном.

Не потребує згідно з сімейним законодавством вирішення вказаного питання й участі органу опіки і піклування, в тому числі наявності його письмового висновку та присутності представника цього органу в судовому засіданні.

Адже згідно з ч.4 ст. 19 СК України обов'язковою є участь органу опіки та піклування лише при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним.

В даному випадку місце проживання дитини не змінюється, а її поїздка з матір'ю за кордон носить тимчасовий характер.

Отже, всі доводи і наведені в судовому засіданні факти в якості підстав для відмови в позові ОСОБА_1 щодо тимчасового виїзду малолітньої доньки сторін по справі ОСОБА_4 за кордон, не передбачені сімейним законодавством, а тому при розгляді спору слід виходити з інтересів дитини, які в даному випадку жодним чином не порушуються.

На підставі наведеного суд приймає рішення, яким надає дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Турецької Республіки у 2016 році в період перебування на літніх канікулах малолітній ОСОБА_4 у супроводі її матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 3-14, 209, 212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 1,2,4 Закону України "Порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. ст. 150-151,154 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до Турецької Республіки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці і жительці АДРЕСА_1, в період літніх канікул у 2016 році в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: Мельник В. Я.