РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17662/15-ц

пр. № 2/759/1142/16

11 лютого 2016 року

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого-судді Мазур І.В.,

при секретарі Васюрі Я.В.

з участю представника відповідача Лук»яненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укршахтогідрозахист» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплат ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Укршахтогідрозахист», просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16994грн.91коп., компенсацію втрати доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 2780грн.27коп.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно наказу 4.06.2015р. №87-к її було звільнено з машиніста насосних установок 3р. водовідливного комплексу шахти «Центральна» Державного підприємства «Укршахтогідрозахист». При звільнені їй повинні сплатити вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку , а саме: 8704грн.74коп. Їй не було сплачено заробітну плату у розмірі 16255,72грн. Крім того, її середньомісячна заробітна плата складає 2901грн.58коп. З урахуванням положень ст.117 КЗпП України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підлягає стягненню середній заробіток та компенсація. Представник позивача просила розглядати справу у її відсутність.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач звернулася до Святошинського райсуду м.Києва тільки в листопаді 2015року, тобто після спливу тримісячного терміну подачі позову. Доказів, що вона пропустила термін з поважних причин суду не надала. Просить застосувати суд строк позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Згідно наказу від 4.06.2015р. №87-к ОСОБА_2 було звільнено з машиніста насосних установок 3р. водовідливного комплексу шахти «Центральна» Державного підприємства «Укршахтогідрозахист» з 4 червня 2015р. згідно з заявами за власним бажанням у : зв'язку з порушенням законодавства про працю та умов трудового договору, частина 3 ст.38 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку./а.с.8-10/

Середньомісячна заробітна плата позивачки складає 2901грн.58коп./а.с.11/

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред'явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Судом встановлено, що наказ про звільнення позивача ОСОБА_2 та виплати їй тримісячного середнього заробітку виданий 4.06.2015р., при цьому позивач посилалася на те, що при її звільненні 4.06.2015р. розрахунок з нею не був проведений. Останній день звернення до суду 4.09.2015року. Як вбачається з поштового конверту по пошті позовна заява направлена до суду 7.11.2015р.і відповідно надійшла до суду 9.11.2015р. Тобто позивач пропустила строк подачі позову до суду.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012року №4-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Позивач не надала суду доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи положення вищезазначених норм, з урахуванням заяви представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що даний строк має бути застосований у правовідносинах, які виникли між сторонами по справі. З урахуванням пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись вимогами ч.1 ст.47, ч.1 ст.116, ч.1 ст.117, ч.1, 2 ст.233 КЗЩпП України, ч.3,4 ст.267 ЦК України, ст. 10, ст. 11, ст. 60, ст. 88, ст. 212, ст. 213, ст. 214, ст. 215, ст. 224, ст. 225, ст. 226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя