РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Лозинського Б.М.

при секретарі- Голайдо Т.О.

з участю позивача - ОСОБА_1

та представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 з участю третіх осіб Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Затишне», ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 про визнання права власності, суд,

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися до суду із позовом, уточнивши його, в якому просять визнати право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1.

Свій позов мотивує тим, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на праві приватної спільної часткової власності належить квартири №9, що розташована у будинку №26 по вул. Сахарова у м. Львові. Крім того, у жовтні 2004 року, позивачами проведені ремонтні роботи перекриття даху, під час ремонту якого проведена реконструкція згаданої квартири із розширенням площі квартири за рахунок горища. Незважаючи на те, що реконструкція квартири завершена, позивачі не можуть здати її в експлуатацію, а відтак за захистом своїх інтересів звернулись до суду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позові, а відтак просять такий задовольнити.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідачі та треті особи в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач не заперечила.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на праві приватної спільної часткової власності належить квартири №9, що розташована у будинку №26 по вул. Сахарова у м. Львові згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 10.09.1999 року за реєстровим №36766.

Разом з тим, статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Так, згідно із положеннями ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Між тим, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 143 ЦПК України передбачено, що зясування обставин, які мають значення для справи та потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заяво осіб, які беруть участь у справі.

Відтак, у відповідності до висновку №327/328 від 14.02.2011 року судової будівельно-технічної експертизи по даній справі експертом надати можливий варіант виділити в натурі горища в будинку №26 по вул. Сахарова у м. Львові неможливо, при цьому реконструкція квартири №9 у цьому ж будинку завершена та проведена відповідно до робочого проекту, який міститься в матеріалах справи, на технічний стан будинку не впливає. Разом з тим, облаштування входу на горище будинку з квартири №9 для всіх інших мешканців будинку технічно неможливе, оскільки таке розташування входжу на горище передбачає проходження через квартиру сторонніх людей, що не відповідатиме статусу квартири як одного цілого комплексу взаємоповязаних приміщень, призначених для проживання однієї сімї.

Слід також обовязково наголосити на висновку експерта, що згадана квартира до проведеної реконструкції не відповідала сучасним будівельним нормам.

Крім того, додатковою будівельно-технічною експертизою №2831 від 04.03.2016 року встановлено, що реконструйована квартира АДРЕСА_2 відповідає будівельним та протипожежним нормам. Разом з тим, технологія виконання демонтажних робіт приведення згаданої квартири до попереднього стану не виключає завдання шкоди сусіднім приміщенням, а можливо і конструкціям будинку в цілому.

У 2004 році у звязку з необхідністю ремонту перекриття даху, позивачами було здійснено реконструкцію квартири АДРЕСА_1, а саме розширено загальну площу квартири за рахунок частини горища, яка становить 111,82 кв.м. Технічна можливість такої реконструкції була, оскільки, як встановлено, спірна квартира знаходиться на останньому поверсі 4-поверхового житлового будинку.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Суд вважає, що відсутні обставини, які б перешкоджали визнанню за позивачами право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 111,82 кв.м.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із вимогами ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання.

У відповідності до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при вирішенні позовів про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових будинків, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК України до цих правовідносин не застосовуються.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Крім того, згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, оцінюючи усі докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що право позивачів має бути захищено та їх позов необхідно задовольнити, визнавши за ними право власності на реконструйовану квартиру.

Також, згідно із вимогами ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів слід стягнути 51 гривню мита та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених позивачами при подачі позову до суду.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на реконструйовану за рахунок горища квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 111,82 кв.м.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_23 мито у розмірі 51 гривню та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду міста Львова ОСОБА_24