АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/358/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу керівника Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_7, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Золотоніського міськрайонного управління юстиції, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Державна інспекція сільського господарства у Черкаській області, про визнання недійсними правових актів органу державної влади, визнання недійсним правочину та повернення обєкту оренди, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року Золотоніський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_7, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Золотоніського міськрайонного управління юстиції, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа : Державна інспекція сільського господарства у Черкаській області, про визнання недійсними правових актів органу держаної влади, визнання недійсним правочину та повернення обєкту оренди.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року провадження у даній цивільній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, керівник Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на її невідповідність нормам процесуального права та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір виник з публічно-правових відносин, а тому підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі - суб'єкт владних повноважень).

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

ЗК України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов'язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, вказані вимоги позивача підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішення судом питання щодо підвідомчості справи всупереч вимогам процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та передачі справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу керівника Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_7, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Золотоніського міськрайонного управління юстиції, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Державна інспекція сільського господарства у Черкаській області, про визнання недійсними правових актів органу держаної влади, визнання недійсним правочину та повернення обєкту оренди - скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Головуючий :

Судді :