Справа № 274/1805/15-ц
Провадження № 2/0274/95/16
РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2016 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді - Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря судових засідань Соломянюк Л.О.,

позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника органу опіки та піклування Паламарчука Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, у якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі та вони є батьками малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проживають з нею. Вихованням та утриманням дітей після розірвання шлюбу займається вона. Відповідач з 2009 року ухиляється від утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні, аліментів не сплачує, з дітьми не спілкується. За час навчання ОСОБА_6 та отримання дошкільної освіти ОСОБА_7 відповідач жодного разу в школі та дитячому садочку не з'являвся, навчанням та вихованням дітей не цікавився. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками.

У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання батьківських обов'язків, відповідно до пункту другого частини першої статті 164 СК України, просить позбавити його батьківських прав.

Позивачка у судовому засідання позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що з 2009 року по 2012 роки відповідач кілька разів передавав їй грошові кошти на дітей. Тривалий час він не намагався з дітьми зустрітись. У 2010 році один раз забирав старшу дочку, а у 2011 році один раз телефонував, щоб домовитись про зустріч, однак ОСОБА_1 відмовилась з ним зустрічатись. В червні 2015 року відповідач намагався поспілкуватися з ОСОБА_11, однак вона відмовилася з ним їхати. Вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_8, який разом з нею займається вихованням дітей і вони називають його батьком. З відповідачем у неї склалися неприязні відносини. Він їй погрожував та шантажував. З приводу несплати відповідачем аліментів, починаючи з 2012 року вона нікуди не зверталася. Аліменти, які відповідач після пред'явлення позову почав надсилати, вона не отримує. Підтвердила, що на розгляді у органі опіки та піклування - виконкомі Бердичівської міської ради перебуває заява ОСОБА_5 щодо його участі у вихованні дітей. Ця заява подана після звернення нею з позовом до суду.

Відповідач позов не визнав. Пояснив, що після розірвання шлюбу він добровільно надавав матеріальну допомогу дітям, купував речі. Дітей не забирав, оскільки йому їх не дозволяли забирати. Позивачка цьому перешкоджала, на дзвінки не відповідала. Крім того, дітей проти нього налаштовують, як позивачка, так і її рідні. Коли старша дочка одна, з нею можна спілкуватися, як тільки з'являються дорослі - дитина закривається. Його з позивачкою відносини вкрай неприязні. З тим, щоб не травмувати психіку дітей, та не провокувати конфліктів, він вирішив, щоб діти подорослішали і тоді з ними зустрічатись. Після подачі позивачкою позову, він звернувся до органу опіки та піклування - виконкому Бердичівської міської ради із заявою щодо його участі у вихованні дітей. Зараз він перераховує аліменти на дітей поштовим переказом, які позивачка не отримує. Підтвердив, що ОСОБА_7 його як батька не знає, оскільки вона ще була зовсім маленькою, як вони з позивачкою розлучилися. Ствердив, що любить дітей. Він тривалий час працював у Києві та приїжджав лише на вихідні, а гроші передавала його дружина. У червні 2015 року, коли діти були в смт Гришківці він приїхав до дітей, поспілкувався з ОСОБА_11, запитав, що їй потрібно, запропонував їй поїхати погуляти, однак вона відмовилася через те, що мати не дозволяє. У липні 2015 року на день народження ОСОБА_1 привіз їй телефон, однак через вплив її прабаби ОСОБА_9 дитина відмовилася від подарунку.

Представник відповідача ОСОБА_3 не визнаючи позов, пояснила, що відповідач добровільно надавав позивачці грошові кошти на дітей через свою дружину ОСОБА_10. Він не відвідував школу та дитячий садок, оскільки працював у м. Києві та приїжджав лише у вихідні. Позивачка та її бабуся - ОСОБА_9 чинять перешкоди щодо участі батька у вихованні дочок. Через конфлікти з позивачкою та на лаштуванням проти нього дітей відповідач вирішив, щоб діти підросли. Відповідач любить своїх дітей та бажає брати участь у їх вихованні. Він звернувся із відповідною заявою до органу опіки та піклування, однак через розгляд даної справи у суді питання участі батька у виховання відтерміновано до вирішення його заяви.

Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради підтримав висновок від 15 липня 2015 року про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Дослідивши докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 ЦПК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12 листопада 2009 року ( а.с. 6).

Сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 7,8).

Діти проживають з позивачкою ( а.с. 12), яка з 01 серпня 2014 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_8 ( а.с. 180).

На підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківської обов'язків позивачка надала довідки з Дошкільного навчального закладу ( ясла-садок) комбінованого типу № 16, відповідно до якої, батько ОСОБА_7, яка з 17 вересня 2013 року відвідувала вказаний дошкільний заклад жодного разу не цікавився вихованням дочки, не приводив та не забирав дівчинку з дитячого садочка ( а.с .9).

Відповідно до довідки Бердичівського міського ліцею № 15 батько ОСОБА_6 за період навчання не відвідував ліцей, не займається вихованням та навчанням своєї доньки (а.с.11).

Відповідно до довідки ВДВС Бердичівського МРУЮ за період з 03 травня 2012 по 17 квітня 2015 року ОСОБА_5 аліменти не сплачувались ( а.с. 13).

Позивачкою також надано довідки про хвороби очей ОСОБА_7 (а.с. 35-40).

Свідок ОСОБА_11, дружина батька позивачки, суду показала, що коли ОСОБА_11 було 6 років відповідач один раз приїжджав до дітей. Більше вона не знає про випадки зустрічей ОСОБА_5 зі своїми дочками. Їй відомо, що в червні 2015 року, коли ОСОБА_5 приїхав у смт Гришківці, де діти перебували у бабусі, ОСОБА_11 не захотіла з ним їхати. ОСОБА_5 характеризує як нестриманого та агресивного.

Свідок ОСОБА_12, сусідка та подруга позивачки, суду показала, що їй відомо, що з 2012 по 2015 року ОСОБА_5 до дітей не з'являвся, грошових коштів не передавав. Теперішнього чоловіка ОСОБА_2 діти називають батьком.

Свідок ОСОБА_8, чоловік позивачки, суду показав, що з 2011 року він проживає з позивачкою, за цей період відповідач до дітей не з'являвся, не телефонував до них, грошових коштів не передавав. Вихованням дітей займається він з позивачкою. Діти називають його батьком. ОСОБА_11 не бажає зустрічатися з ОСОБА_5, ОСОБА_11 взагалі не знає його як батька.

Свідок ОСОБА_9, бабуся позивачки, суду показала, що відповідач не намагався бачитися з дітьми до 2015 року, не надавав коштів на їх утримання. ОСОБА_11 має проблеми з зором, однак батько не приймав участі у витратах на її лікування. Вона характеризує ОСОБА_5 як жорстоку людину, оскільки він застосовував суворі методи виховання до ОСОБА_11, також він погрожував ОСОБА_2. Не вважає його батьком дітей, оскільки дітей фактично виховує теперішній чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_13, вчитель молодших класів, суду показала, що вона до четвертого класу навчала ОСОБА_11, а тепер у першому класі навчається молодша дочка позивачки ОСОБА_11. Батька дітей вона ніколи не бачила.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на той факт, що він добровільно надавав матеріальну допомогу дітям, передаючи кошти та наявні перешкоди щодо участі його у вихованні дітей.

Відповідно до довідки Виховного навчального закладу комбінованого типу № 16 від 11.06.2015 ОСОБА_5, батько ОСОБА_6, яка з травня 2008 по травень 2011 відвідувала садочок за цей час цікавився вихованням доньки. Він влаштовував дитину до дитсадка ( а.с .69).

Згідно довідки ВДВС Бердичівського МРУЮ за період з 03 травня 2012 по 08 липня 2015 року ОСОБА_5 11 червня 2015 року сплачено 500 гривень аліментів, 08 липня 2015 року - 700 гривень ( а.с. 34).

З копії квитанцій від 18 серпня 2015 року та 05 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_5 перераховано на користь ОСОБА_5 по 500 гривень аліментів ( а.с. 78)

Свідок ОСОБА_10, співмешканка відповідача, суду показала, що з 2009 року проживає з відповідачем. Вони виховують спільну дочку. З 2010 року до травня 2012 року вона щомісячно передавала ОСОБА_2 грошові кошти на дітей у сумах не менше 700 гривень. Був період, коли ОСОБА_5 забирав старшу дочку, або із садочку, або від під'їзду дому. Вони спільно їздили в парк або на ринок, де дитині купували одяг. Також вона чула розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про дітей, про школу та садочок. Взимку 2014 року ОСОБА_5 телефонував до ОСОБА_2 та домовився про зустріч з ОСОБА_11, однак на наступний ранок ОСОБА_2 передумала. З 2012 року зустрічей з дітьми не було оскільки мати дітей не давала згоди на такі зустрічі. Зі слів ОСОБА_5 вона знає, що ОСОБА_2 провокує конфлікти і це відбувається при дітях. Діти часто перебувають у їх прабабусі, яка також постійно влаштовує сварки. Останній рік ОСОБА_5 не працює. До того працював у м. Києві охоронником. Відповідача характеризує як доброго та люблячого батька, він не агресивний.

Свідок ОСОБА_14, товариш ОСОБА_5, суду показав, що вони з ОСОБА_5 разом працювали у м. Києві і той казав, що потрібно передати кошти ОСОБА_2. Після розлучення ОСОБА_5 з ОСОБА_2 він кілька разів передавав ОСОБА_2 грошові кошти. Це було у 2010 році. Йому відомо, що відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_5 напружені.

Допитана у якості свідка представник відповідача ОСОБА_3 суду показала, що знайома з ОСОБА_5 кілька років. Приблизно два роки тому, зі слів ОСОБА_5, їй відомо, що ОСОБА_2 відмовила йому у спілкуванні з дітьми. ОСОБА_5 сказав, що не хоче тиснути на дітей та бажає відтермінувати час зустрічей з дітьми, щоб не травмувати психіку дітей та на них не чинився тиск зі сторони позивачки і її сім'ї, а діти могли самі вирішувати. На початку літа цього року вона була очевидцем того, як ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_11 поїхати з ним на святкування дня міста, на що ОСОБА_11 відповіла, що немає мами, щоб запитати. ОСОБА_11 близько 15 хвилин добре спілкувалася з ОСОБА_5, не втікала. Прапрабабуся дітей, у якої перебували діти, не заперечила проти спілкування батька з дітьми. ОСОБА_5 з ОСОБА_11 домовився, що на її день народження подарує телефон. Коли від'їхали купити цукерки на вулиці зустріли прабабусю дівчат - ОСОБА_9, яка почала кричати та вести себе вкрай агресивно. Коли вони повернулися до будинку, ОСОБА_9 влаштувала сварку, показувала непристойні знаки, сказала, що в дитини вже є батько. Після цього, у липні, коли ОСОБА_5 приїхав до дитини, щоб подарувати телефон - прабабуся ОСОБА_11, ОСОБА_9 знову чинила тиск на дитину, не відпускала її руки, і дитина не взяла в подарунок телефону. Вона знає ОСОБА_5 як доброго батька для своїх дітей. Вона бачила його спілкування з найменшою його дочкою. У них добрі відносини. Він у сім?ї авторитет. Вона його характеризує з позитивної сторони.

Відповідно до статті 171 СК України дитина ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_5 для неї чужа людина, вона його не знає та хоче, щоб його позбавили батьківських прав з тим, щоб жити спокійно та комфортно, щоб він її не забирав.

Думка ОСОБА_7 щодо даного не з'ясовувалася за згодою сторін, зважаючи на її вік.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 15 липня 2015 року, підтриманого у судовому засіданні представником, - орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_5 відносного його дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( а.с. 31-33).

Висновок мотивовано тим, що з поведінки батька вбачається, що він любить своїх дітей, вживає заходів направлених на спілкування з доньками, забезпеченням їх необхідним доглядом та спілкуванням.

Цим висновком змінено попередній висновок виконкому Бердичівської міської ради від 19.06.2015 ( а.с. 29-30).

Заперечуючи проти останнього висновку органу опіки та піклування, позивачка ствердила, що вона не була належним чином запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дітей, тому просить цей висновок не враховувати.

Суд не вбачає підстав не погодитися з висновком органу опіки та піклування від 15.07.2015, вважає його обґрунтованим, оскільки ті обставини, що слугували зміні позиції органу опіки та піклування, та не були враховані під час дачі висновку 19.06.2015, а саме: вжиття заходів ОСОБА_5 щодо участі в утриманні та вихованні дітей та надання доказів на підтвердження обставин, які підтверджували його участь у вихованні дітей, - були доведені відповідачем у судовому засіданні.

Крім того, представник органу опіки та піклування пояснив, що про засідання комісії ОСОБА_15 була повідомлена по телефону.

Ухвалюючи рішення, судом враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року); між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага ( рішення ЄСПЛ від 27 листопада 1992 р. у справі «Олсон проти Швеції (№ 2).

Позивачка у позові не посилалася, та в судовому засіданні не встановлено, що позбавлення батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дітей, а незадоволення цього позову в якійсь мірі може зашкодити здоров'ю чи розвитку дітей.

На пропозицію суду, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, щодо проведення судової психологічної експертизи, зокрема для з'ясування питання щодо того яким чином індивідуально-психологічні особливості батьків, особливості їх поведінки можуть впливати на емоційний стан дітей, їх розвиток та благополуччя ( а.с.79, звукозапис судового засідання 11.09.2015, орієнтовно о 15 -30 год. ), клопотання про призначення такої експертизи надійшло від відповідача.

Однак призначена судово-психологічна експертиза ( а.с. 81-81) не проведена через неоплату відповідачем ( а.с. 173).

Неможливість своєчасно провести оплату вартості експертизи стороною відповідача мотивував відсутністю коштів, оскільки відносно нього 03.11.2015 скоєно злочин, його та його автомобіль було викрадено. У нього також викрали документи та банківські карти.

Клопотання представника відповідача щодо відтвермінування оплати експертизи від 01.12.2015 керівництвом експертної установи не було задоволено ( а.с. 167, 173)

З висновку практичного психолога від 04.02.2016 вбачається, що ОСОБА_11 про біологічного батька відгукується неохоче та стримано, вказала, що не спілкується достатньо довгий проміжок часу. Вважає себе щасливою у сім'ї в якій проживає ( а.с.186).

І позивачка, і відповідач ствердили, що у них склалися напружені та неприязні відносини.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК цю обставину суд вважає доведеною.

Позивачка пояснювала, що такі відносини склалися через погрози та шантаж зі сторони відповідача; відповідач же мотивував неприязні відносини - сварками щодо дітей.

Допустимих доказів щодо погроз та шантажу зі сторони відповідача позивачкою не надано.

Ухвалюючи рішення, суд враховує ставлення відповідача до дітей, його бажання та вжиті ним заходи щодо участі у вихованні та утриманні дітей, що доводиться письмовими доказами; звернення відповідача із заявою до органу опіки та піклування щодо його участі у вихованні дітей, що підтверджено у засіданні сторонами та представником органу опіки та піклування; наявність перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми, що доведено показаннями свідків.

А тому, зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, та недоведеності умислу у бездіяльності відповідача щодо невиконання ним батьківських обов'язків, суд не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд ухвалює рішення всупереч думці ОСОБА_6, з огляду на її вік, відсутність протягом значного періоду спілкування з батьком, напружені відносини батьків, що в певній мірі могло вплинути на її думку.

При цьому, оскільки відповідач тривалий час не сплачував аліменти, беручи до уваги взаємовідносини, які склалися між відповідачем та дочками через відсутність спілкування, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей та покласти на орган опіки та піклування обов'язок контролювати виконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов'язків.

Вказане відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Керуючись статтями 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Попередити ОСОБА_5 про зміну свого ставлення до виховання дітей та покласти на орган опіки та піклування обов'язок контролювати виконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей: ОСОБА_6, та ОСОБА_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя -