Справа № 527/179/16-ц
провадження 2/527/131/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Марущак Р.М.,

при секретарі - Волик Л.І.

з участю

представника

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до страхової компанії «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю наземних транспортних засобів, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

26.01.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому ( з урахуванням уточнення позовних вимог від 17.02.2016 року) прохав стягнути зі страхової компанії «Кредо» на його користь неоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 50000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 01.12.2012 року на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Скорпіо», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «КІА Соренто», державний номерний знак НОМЕР_2, належного ОСОБА_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Внаслідок ДТП автомобілю «КІА Соренто» було завдано технічні пошкодження. Вартість його відновлювального ремонту , згідно звіту суб»єкта оціночної діяльності від 1.07.2014 року, складає 287620 грн.

Автомобіль «Форд Скорпіо», д.н.з. НОМЕР_1, належить ОСОБА_4. Відповідно до полісу № АВ /8299208 обов»язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду заподіяну життю, здоров»ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації названого транспортного засобу було проведено у СК «Кредо» на умовах першого типу. Згідно них вважається застрахованою відповідальність будь-якої особи, яка експлуатує транспортний засіб за законних підставах.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 05.09.2014 року водій ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Проте, страхова компанія «Кредо», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди, відмовила йому (позивачу), як власнику автомобіля «КІА Соренто», у виплаті страхового відшкодування в сумі 50000 грн.. Таке рішення страхової компанії було прийняте з посиланням на ст. 37.1.4 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і мотивоване неподанням ним заяви про страхове відшкодування впродовж року з моменту дорожньо-транспортної пригоди.

На його думку дії відповідача є незаконними, адже вина ОСОБА_3 була встановлена судовим рішенням лише 5.09.2014 року, що вказує на те, що він з поважних причин не мав змоги звернутися до страховика в межах строку встановленого законом.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

У судовому засіданні його представник - ОСОБА_1, позов підтримував, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому. Дав пояснення аналогічні змісту позову.

Представник відповідача ТДВ «Страхової компанії «Кредо», у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у його відсутності. В письмовому запереченні позов не визнав, зазначив, що ДТП відбулася 1 грудня 2012 року, а із заявою про сплату страхового відшкодування ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії лише 16 лютого 2015 року. Тому страхове відшкодування позивачу не може бути сплачене по причині пропущення ним річного строку для звернення до страхової компанії із відповідною заявою. Цей строк встановлений п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і поширюється на страхові випадки, коли шкода заподіяна майну потерпілого.

Третя особа - ОСОБА_3 (нині Сорокіна) ОСОБА_5, її представник з ПП «Юридична компанія «Право груп» у судове засідання не з»явилися. Направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. В письмовому запереченні прохали у задоволенні позову відмовити, так як позивачем без поважних причин було пропущено строк для звернення до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування, що відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у його виплаті.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне.

01.12.2012 року о 21-00 год. на 207 км+600 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, поблизу повороту на с. Пронозівка Глобинського району Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Скорпіо», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «КІА Соренто», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 05 вересня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по даній справі закрито в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

З постанови апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_3 перед здійсненням маневру розвороту не пересвідчилася, що даний маневр буде безпечним та не надала перевагу в русі автомобілю «КІА Соренто», д.н.з. АА6097 від керуванням ОСОБА_1, що рухався в зустрічному напрямку, виїхала на полосу його руху, де допустила зіткнення названих транспортних засобів. Вказаний факт для суду є преюдиційним і доведенню по даній цивільній справі не підлягає.

Згідно звіту суб»єкта оціночної діяльності № 14/06-AZ03 від 01.07.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА Соренто» , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, становить 287 620,00 грн.

Відповідно до полісу № АВ/8299208 обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_4 (власником автомобіля «Форд Скорпіо», д.н.з. НОМЕР_1) та ТДВ СК «Кредо», страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Строк дії договору зазначений у полісі з 16.11.2012 року по 15.11.2013 року, вказує, що на час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу договір був чинним. Умовами страхування визначено страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну життю/здоровю у розмірі 100 тис. грн., за шкоду заподіяну майну - 50 тис. грн., розмір франшизи 500 грн.

З наданих сторонами доказів вбачається, що ДТП сталася 1.12.2012 року, із заявою про сплату страхового відшкодування (за формою встановленою законом) представник позивача - ОСОБА_1, звернувся до СК «Кредо» 16 лютого 2015 року. Вказана обставина ним в засіданні визнана. Також названою особою не заперечувалася обставина, що ОСОБА_3 керувала автомобілем «Форд Скорпіо», д.н.з. НОМЕР_1, на належних правових підставах.

Листом за вихідним № 195 від 21.04.2015 року Товариство з додатковою відповідальністю СК «Кредо» повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування» на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв»язку з чим спір вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

П. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції чинній на момент ДТП) встановлено обов»язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 11.1.9 Правил страхування, ст. 26 Закону України від 7.03.1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», ч.1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

За ч.3 статті 991 ЦК рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Спеціальним законом, а саме, п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, названою нормою чітко визначено початок річного строку - з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Цей строк є присічним (преклюзивним) і за загальним правилом продовженню, поновленню або зупиненню не підлягає. Нездійснення позивачем свого права на звернення із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування у вказаний вище строк призвело до припинення, як цього права, так і обов»язку страховика на здійснення виплати.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що страхова компанія правомірно, у передбаченій письмовій формі, з обґрунтуванням причин, відмовила позивачеві у виплаті страхового відшкодування, не порушивши при цьому вимог закону.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що майну потерпілого ОСОБА_2 - автомобілю «КІА Соренто», д.н.з. АА6097, було завдано шкоду в ДТП, і відповідно до умов страхування він мав право на відшкодування йому шкоди шляхом виплати страхової виплати в сумі 50 тис. грн. Разом з цим позивач пропустив строк для звернення до страховика з відповідною заявою, який становить один рік з моменту скоєння ДТП .

На підставі викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. Доводи представника позивача оцінені критично і вказаного висновку суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 22, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 990, 991 ЦК України, ст. ст. 10, 11,30, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до страхової компанії «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю наземних транспортних засобів, третя особа - ОСОБА_6, представник третьої особи ПП «Юридична компанія «Право груп» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Р. М. Марущак