У х в а л а

22 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп», регіонального відділення Фонду державного майна України Дніпропетровської області, приватного підприємства «Віконт», Зеленодольської міської ради, приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан Валентини Володимирівни, комунального підприємства «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» про визнання приватизації незаконною, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування нотаріального запису, визнання недійсним та скасування реєстраційного свідоцтва на будинок, визнання протиправним та скасування рішення Зеленодольського міськвиконкому, скасування свідоцтва про власність, визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою, яка не відповідає вимогам ст. ст. 357, 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; (п.п. 1,2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України).

У заяві ОСОБА_1 посилається на постанову Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року № 6-14цс15, однак копію такого судового рішення не надає. У додатках до заяви копія постанови Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс15 відсутня.

Однак, указана постанова Верховного Суду України може бути прикладом подання заяви про перегляд судового рішення, з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України).

У зв'язку з цим, заявниці згідно з п. 3 ч. 2 ст. 357 ЦПК України потрібно уточнити підставу подання заяви, передбачену ст. 355 ЦПК України, а також обґрунтувати її.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України у випадку подання заяви з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, заявниці слід надати копію постанови Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року № 6-14цс15.

Відповідно до ч. 2 ст. 359 ЦПК України у разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог ст. ст. 357 та 358 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог ст. ст. 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Керуючись ст. ст. 357-359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення залишити без руху та надати заявниці строк до 11 жовтня 2016 року для усунення зазначених недоліків заяви.

Роз'яснити, що у разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України А.Г. Ярема