Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"28" січня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.

за участю: секретаря судового засідання Світко Т.І.

представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій", третя особа голова комісії з припинення юридичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, індексації та середнього заробітку за час затримки остаточного рахунку ,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, індексації та моральної шкоди на загальну суму 55704,92 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного рахунку на день прийняття рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказом № 25-к від 02.11.2000 року її було призначено на посаду головного бухгалтера Житомирського державного центру науково-технічної та економічної інформації. Наказом Міністерства науки та освіти України № 935 від 15.09.2015 року вказане підприємство припинено шляхом реорганізації, а саме приєднання до Житомирського державного технологічного університету з наданням останньому статусу правонаступника всього майна, всіх прав та обовязків підприємства.

Наказом № 47/265-к від 10.12.2015 року позивача було звільнено з посади головного бухгалтера у звязку з скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак позивач вказує, що розрахунку при звільненні з роботи не відбулось, заборгованість відповідача по виплаті їй заробітної плати станом на 10.12.2015 року становить 42823,15 грн., в т.ч 15192,80грн. компенсація за невикористану відпустку та 4000грн. вихідної допомоги. Крім того, загальний розмір невиплаченої індексації заробітної плати за період березень 2014 року по листопад 2015 року складає 7881,77 грн. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідача, який не припинив свою господарську діяльність. Також позивач просить суд стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди, яка була завдана позивачу відповідачем неправомірними діями, які полягали у невиплаті вказаної вище заборгованості та привели до сильного психотравмуючого стресу позивача, викликали хвилювання, спричинене неможливістю розпоряджатися заробленими грошовими коштами. За затримку у виплаті заробітної плати відповідач має понести відповідальність та сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку згідно ст. 117 КЗпП.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Після оголошення перерви подав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_2, який займає посаду проректора Житомирського державного технологічного університету та є головою комісії з реорганізації (припинення) ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" в судовому засіданні вказав, що ЖДТУ не може бути відповідачем у справі, оскільки не є правонаступником ЖДЦНТІ, Акт прийому-передачі майнових прав та обов'язків не підписувався, ЖДЦНТІ функціонує і на даний час реорганізації не відбулось. Крім того, повідомив, що керівництво ЖДТУ звернулося до міністерства освіти про скасування наказу про реорганізацію ЖДЦНТІ. Після оголошення перерви в судовому засіданні третя особа подала заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, представника третьої особи та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом Житомирського державного центру науково-технічної і економічної інформації № 25-к від 02.11.2000 року ОСОБА_3 було призначено т.в.о. головного бухгалтера ЖЦНТІ з 02.11.2000 року (а.с. 8). Вказане також підтверджуються копією трудової книжки позивача серії БТ-І № 4978969 (а.с. 9-10).

Наказом Міністерства освіти та науки України № 935 від 15.09.2015 року було вирішено припинити ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" шляхом реорганізації, а саме приєднання до Житомирського державного технологічного університету для подальшого утворення на його базі структурного підрозділу бізнес-інноваційний центр Житомирського державного технологічного університету (а.с. 11-12). На підставі даного наказу було створено комісію з реорганізації ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій", головою якої призначено проректора ЖДТУ ОСОБА_2 (ліквідатор) (а.с. 12, 13).

Наказом ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" № 47/265-к від 10.12.2015 року ОСОБА_3 була звільнена з посади головного бухгалтера 10.12.2015 року у зв'язку зі скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації за 112 днів невикористаної відпустки та з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку (а.с. 14-15).

Відповідно до довідок № 3, №3/178, №3/179 від 10.12.2015р. та відомостей по заробітній платі заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_3 станом на 10.12.2015 року становила 42823,15 грн., в т .ч. 15192,80грн. компенсація за невикористану відпустку та 4000грн. вихідної допомоги (а.с. 16-24).

Відповідно до статті ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективним договором.

Відповідно до вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розмір середньої заробітної плати розраховується у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 p. №100.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе, що в цьому немає його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Таким чином, передбачений ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум.

Відповідно до п.8 розділу 4 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів.

Отже, розраховуючи заробітну плату за один робочий день необхідно взяти 2 останні календарні місяці, що передували звільненню (10.12.2015 р.), тобто жовтень та листопад 2015 року.

Відповідно до довідки № 3/179 від 10.12.2015 року (а.с. 18) заробітна плата для розрахунку середньої заробітної плати складає у жовтні 4000 грн. та у листопаді 4000 грн.

Загальна кількість робочих днів у жовтні 21 та у листопаді 21 день, всього 42 дні (4000,00+4000,00)/42=190,48 грн. середня заробітна плата за один робочий день.

Із часу затримки виплати після звільнення позивача по день прийняття рішення пройшло 33 робочих дні.

Виходячи з цього середня заробітна плата за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника становить: 33*190,48=6285,84 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі за текстом - закон) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст. 2 Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до ст. 6. Закону, компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян. Згідно зі ст. 7 Закону, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Аналогічні норми містяться в Законі України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

З розрахунку позивача сума невиплаченої індексації заробітної плати позивача за період березень 2014р. по листопад 2015 року складає 7881,17грн.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій", який на день прийняття рішення не є припиненим в результаті реорганізації, не передав свої зобов'язання правонаступнику, а отже є належним відповідачем у справі, порушив права позивача на отримання розрахунку при звільненні, передбачене ст.ст. 116, 117 КЗпП України, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги в сумі 42823,15 грн., а також індексації заробітної плати в розмірі 7881,77 грн. та 6285,84 грн. середнього заробітку за весь період затримки розрахунку підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень суд зважає на тривалість невиплати заробітної плати, доведеність факту порушення прав позивача на оплату праці, в т.ч. при звільненні та на наявні втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що в сукупності призвело до моральних страждань позивача, а тому доходить висновку про обґрунтованість вимог в цій частині.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, позов є обґрунтованим, заявлений у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 61990,76грн.

Сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 грн., оскільки позивач звільнена від судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 30, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Стягнути з ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" ( , адреса: 10008, м. Житомир, вул. Бердичівська, 31) на користь ОСОБА_3, ід.номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість із заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу в сумі 42823 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять три) грн. 15 коп.

Стягнути з ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" ( , адреса: 10008, м. Житомир, вул. Бердичівська, 31) на користь ОСОБА_3, ід.номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 7881 (сім тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 77 коп. індексації заробітної плати ; середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6285 (шість тисяч двісті вісімдесят пять ) грн. 84 коп. та 5000 (п'ять тисячі) грн. 00 коп. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ДП "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" ( , адреса: 10008, м. Житомир, вул. Бердичівська, 31) на користь держави судовий збір в розмірі 1218 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О. Й. Адамович