Справа № 495/9625/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016 м. Білгород - Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1, про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3 про зобовязання визнати особу кредитором та внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зобовязання задовольнити вимоги кредитора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цивільним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» про зобовязання визнати особу кредитором та внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зобовязання задовольнити вимоги кредитора. Уточнивши свої позовні вимоги ОСОБА_2 просить суд:

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) визнати ОСОБА_2 кредитором ПАТ КБ «Надра» (далі - Банк) та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ КБ «Надра», а саме: вимоги ОСОБА_2 про повернення йому заборгованості ПАТ КБ «Надра» за Договором № 2070861 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Сімейний» від 20.11.2014 року включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра»;

- зобовязати Фонд задовольнити вимоги ОСОБА_2 про повернення йому заборгованості ПАТ КБ «Надра» за Договором № 2070861 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Сімейний» від 20.11.2014 року у частині, що перевищує суму 200 000 гривень, виплачену Фондом.

Заявлені вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що у відповідності до Договору № 2070861 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ «Сімейний» від 20.11.2014 року на строк шість місяців до 20 травня 2015 року під 12% річних, ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок гроші у сумі 105 465 доларів США. У встановлений Договором строк Банк свої зобовязання не виконав та не повернув ОСОБА_2 депозит.

05 червня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

12 червня 2015 року в газеті «голос України» № 103 (6107) була опублікована інформація про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам Банку. Того ж дня на сайті Фонду була розміщена інформація про прийняття вимог кредиторів протягом наступних 30 днів.

19 червня 2015 року ОСОБА_2 за рахунок Фонду був частково повернений вищезазначений депозит, а саме 200 000 гривень.

23 червня 2015 року ОСОБА_2 написав у довільній формі лист Уповноваженій особі Фонду в якому висловив своє бажання отримати ту частину депозиту, що перевищує 200 000 гривень, які вже були повернені. Вказаний лист був отриманий та зареєстрований відповідачем 03 липня 2015 року.

03 серпня 2015 року ОСОБА_2 отримав від Фонду письмову відповідь на свій лист, яка датована 29 липня 2016 року вих.. № 20676, згідно якої було повідомлено, що відповідач не вважає лист ОСОБА_2 від 23.06.2015 року вимогою кредитора та зазначив, що строк для предявлення вимог кредиторів вже пропущено.

З такими діями Фонду ОСОБА_2 не згоден, вважає їх незаконними, необґрунтованими, оскільки законом не встановлена чітка форма, зміст, реквізити та порядок предявлення вимоги кредитором.

При цьому ОСОБА_2 посилається на положення статей 13, 321, 386 ЦК України, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та інші нормативно-правові акти.

23 вересня 2016 року до суду надійшло клопотання представника Фонду про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2, обґрунтоване тим, що заявлені вимоги підлягають розгляду за правилами КАС України, оскільки Фонд є спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими.

Позивач у судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_4, надав суду заяву з проханням задовольнити позовні вимоги та судове засідання провести без застосування технічних записуючих засобів.

Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином. В матеріалах справи міститься заперечення представника відповідача на позовну заяву з одночасним проханням справу розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та доводи сторін, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» 20.11.2014 року був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту), згідно з яким Банк прийняв грошову суму у розмірі 105 465 доларів США на депозит, строком на 6 місяців.

04.06.2015 року Постановою Правління Національного банку України № 356 відкликано банківську ліцензію Банку, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

19 червня 2015 року ОСОБА_2 за рахунок Фонду була виплачена гранична сума відшкодування вкладу у розмірі 200 000 гривень.

31.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з цивільним позовом до ліквідатора Банку про визнання його кредитором та зобовязання включити в реєстр кредиторів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.03.2016 року (суддя Боярський О.О.) провадження по справі за позовом ОСОБА_2 було закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд послався на положення пункту 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», згідно з яким спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

05.05.2016 року позивач подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду від 02.03.2016 року, та додав до неї копію ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_3, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання поважною причини пропуску строку звернення до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» із кредиторськими вимогами про повернення депозиту за договором № 2070861 від 20.11.2014 року строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення на суму 98465 доларів США за вирахуванням отриманої від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб компенсації, та поновлення його; визнання незаконним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_3 від 29.07.2015 року про визнання вимоги ОСОБА_2 такою, що є погашеною та яка не буде включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ КБ Надра; зобовязання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» сповістити ОСОБА_2 С.І. про акцептування його вимог про повернення депозитних вкладів за договором № 2070861 від 20.11.2014 року строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення на суму 98465 доларів США з урахуванням отриманої від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб компенсації, що еквівалентно на день звернення до суду 2560090 грн., шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Надра» в доступному для відвідувачів місці або задовольнити вимоги ОСОБА_2 за рахунок майна , що залишилося після ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Одночасно Одеський окружний адміністративний суд розяснив позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.06.2016 року було скасовано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по даній справі від 02.03.2016 року про закриття провадження та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Прийняте рішення колегія суддів апеляційного суду Одеської області обґрунтувала тим, що приймаючи рішення про закриття провадження по справі (ухвала 2.03.2016 року) суд першої інстанції виходив з того, що вказана справа має розглядатись в порядку адміністративного судочинства і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Проте, досліджуючи матеріали справи та враховуючи положення законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку (в тому числі з питань вимог фізичної особи до банку/ліквідатора банку про визнання кредитором та зобовязання включити в реєстр кредиторів) не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Враховуючи також наявність ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року, апеляційний суд все ж таки дійшов висновку, що спір між сторонами у даній справі з питань вимог фізичної особи ОСОБА_2 до ліквідатора ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитором та зобовязання включити в реєстр кредиторів виник на стадії ліквідації (банкрутства) банку, тому на цей спір не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

17 червня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області (суддя Шевчук Ю.В.) справу було прийнято до провадження після її надходження з апеляційного суду Одеської області.

Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до наступних висновків.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.. 77 Закону України «Про систему гарантуванна вкладiв фізичиих осіб», Фонд гарантування вкладiв фізичних осiб у день отримания рішення Національного банку України про лiквiдацiю банку набуває прав лiквiдатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації вiдповiдно до Закону.

За розясненням Пленуму Вищого господарського суду України в постанові № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», прийняття рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання не позбавляє його статусу юридичної особи, і до внесення до відповідно державного реєстру запису про припинення його діяльності він, зокрема, може виступати учасником судового процесу в загальному порядку. Водночас ліквідаційна комісія не є ні юридичною, ані фізичною особою і не може брати участі в судовому процесі, в тому числі й від імені суб'єкта господарювання, що ліквідується. Від імені останнього в суді з підстав, передбачених частиною першою статті 28 ГПК та частиною четвертою статті 105 Цивільного кодексу України, виступають голова і члени названої комісії, ліквідатор юридичної особи, який організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому законом порядку (п.4.7).

Згідно з п.1.1 вищевказаної Постанови, учасниками судового процесу у справах про банкрутство є особи, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»: учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство (ст..1). Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України (ч.1 ст.2).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, Господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

Разом з тим, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ч.1 ст. 15 ЦПК України).

Беручи до уваги вищевикладені обставини, характер правовідносин сторін, та положення законодавства, суд приходить до висновку, що даний спір виник на стадії ліквідації Банку, тому відноситься до юрисдикції господарських судів.

Свій висновок щодо вирішення такого роду питання висловила Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в своїй постанові № 21-4846а15 від 16.02.2016 року, де зазначила, що на спори, які виникають на стадії ліквідації банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Клопотання відповідача про закриття провадження з підстав п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд вважає частково обґрунтованим, оскільки представник відповідача дійшов помилкових висновків щодо юрисдикції адміністративного суду на розгляд даної справи, в той же час коли дана справа відноситься до юрисдикції господарського суду. Проте, представник відповідача обґрунтовано наполягає на тому, що дана справа не може розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладені положення національного законодавства та характер правовідносин сторін, суд вважає за необхідне закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3 про зобовязання визнати особу кредитором та внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зобовязання задовольнити вимоги кредитора, одночасно розяснивши позивачу, що розгляду таких справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205-206 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1, про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3 про зобовязання визнати особу кредитором та внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зобовязання задовольнити вимоги кредитора задовольнити частково.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3 про зобовязання визнати особу кредитором та внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зобовязання задовольнити вимоги кредитора закрити.

Розяснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя