У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

2 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом прокурора м. Чернівці до Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення за касаційною скаргою прокурора Чернівецької місцевої прокуратури на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року прокурор м. Чернівці звернувся до суду з позовом як позивач (оскільки орган, який здійснює контроль за використанням і охороною земель, Держсільгоспінспекція України, не наділений правом звернення до суду) і, відмовившись від частини позовних вимог, остаточно просив: визнати незаконним та скасувати пункт 26 рішення Чернівецької міської ради № 1224 від 29 травня 2014 року в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,20 га в оренду на 5 років для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд без права будівництва; визнати незаконним та скасувати пункт 32.1 рішення Чернівецької міської ради № 1418 від 1 грудня 2014 року, яким внесено зміни до п. 26 рішення Чернівецької міської ради № 1224 від 29 травня 2014 року в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,20 га в оренду на 5 років для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд без права будівництва, яким слова та цифри «площею 0,20 га» замінено словами та цифрами «площею 0,3980 га».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що під час вивчення документів, які стали підставою для прийняття Чернівецькою міською радою вказаних рішень, прокурору стало відомо про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки в оренду площею 0,3980 га по АДРЕСА_1, на якій не розміщено жодні споруди, без проведення конкурсу на конкурентних засадах.

Крім того, спірна земельна ділянка відповідно до Генерального плану м. Чернівці відноситься до багатоквартирної житлової та громадської забудови, у зв'язку з чим надання її для обслуговування неіснуючої будівлі є незаконним.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі прокурор Чернівецької місцевої прокуратури просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30 вересня 2014 року після смерті ОСОБА_4

Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради депутатів трудящих № 472/15 від 6 серпня 1955 року ОСОБА_5 було надано земельну ділянку по АДРЕСА_1, а саме: площею 2 730 кв.м - у користування і площею 2 596 кв.м, з яких 700 кв.м - під садівництво, а 1 896 кв.м - для ведення городництва.

З довідки квартального комітету № 6 Садгірського району м. Чернівці від 10 вересня 2015 року судами встановлено, що після смерті ОСОБА_5 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 користувалась її дочка ОСОБА_4, а на час надання довідки - нею користується ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що оспорюване рішення в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_1 без земельних торгів не порушує вимог чинного законодавства, оскільки на цій земельній ділянці розташоване успадковане ОСОБА_3 нерухоме майно, а сама земельна ділянка перебувала у правомірному користуванні спадкодавця відповідача.

Проте такі висновки судів є передчасними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом першим ч. 2 ст. 134 ЗК України визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Таким чином, умовою продажу права оренди землі державної чи комунальної власності є відсутність на такій землі об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Судами встановлено, що на спірній земельній ділянці знаходиться успадкований ОСОБА_3 будинок із господарськими спорудами.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після ОСОБА_4.), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Ухвалюючи судові рішення, суди виходили із того, що міська рада прийняла законне рішення про надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,3980 га в оренду, оскільки він користується земельною ділянкою за вказаною адресою у тому ж самому розмірі і на тих самих підставах, що і його спадкодавець. Крім того, на цій земельній ділянці знаходиться успадкований ОСОБА_3 будинок із господарськими спорудами.

Судами також встановлено, що спадкодавцем ОСОБА_3 була ОСОБА_4, яка успадкувала домоволодіння по АДРЕСА_1 за законом після ОСОБА_5

Із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради депутатів трудящих № 472/15 від 6 серпня 1955 року випливає, що за землекористувачами будівельного кварталу № 609 зареєстровано 14 441 кв.м земельних площ, а виявлені лишки присадибних ділянок у розмірі 8 043 кв.м залишено у тимчасовому користуванні землекористувачів цього будівельного кварталу згідно додатку.

Із додатку до цього рішення вбачається, що за землекористувачем по АДРЕСА_1 (ОСОБА_5) на той час було зареєстровано 2 730 кв.м, а 2 596 кв.м залишено у тимчасовому користуванні (а.с. 63-64), що відображено і у схематичному плані земельної ділянки станом на 27 вересня 1955 року (а.с. 14).

Вирішуючи справу, суди не встановили, з яких частин складається земельна ділянка по АДРЕСА_1, на яку набув право користування ОСОБА_3, яка її площа на час вирішення справи та якими належними й допустимими доказами таке підтверджено; не з'ясували, на яку частину вказаної земельної ділянки виникло у ОСОБА_3 право користування у зв'язку із успадкуванням ним будинку з господарськими спорудами та чи виникло у нього право на користування лишками земельної ділянки площею 2 596 кв.м, якими користувалась ОСОБА_5 Встановлення цих обставин має значення для вирішення питання про правомірність користування ОСОБА_3 земельною ділянкою по АДРЕСА_1, площею, визначеною оспорюваним рішенням ради, і, відповідно, законність самого рішення.

Крім того, суди не звернули уваги на цільове призначення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та її конфігурацію; не встановили, на якій частині цієї земельної ділянки розташований успадкований ОСОБА_3 будинок із господарськими спорудами, якими належними і допустимими доказами таке підтверджено та дійшли передчасного висновку про відмову у позові прокурору.

З огляду на допущені судами порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова